Справа №461/3670/26
Провадження №1-кп/461/493/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2026  м.Львів 
Галицький районний суд міста Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14.05.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026142410000113про обвинувачення:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Монастирець Львівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого, 

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, 

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 у 2022 році (точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 04.08.2022), перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, з метою отримання щомісячної виплати пенсії, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої персональні дані, які були використані для підробки «Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №619480 від 04.08.2022, виданої Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», яку в подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, достовірно знаючи, що він, не проходив обстеження у зазначеній медичній установі та дані у вказаній довідці про захворювання є неправдивими, з метою подальшого використання цієї довідки.

Крім цього, ОСОБА_3 11.08.2022, перебуваючи в приміщенні Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації, що за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 3, умисно, з метою особистого незаконного збагачення шляхом отримання грошових коштів у вигляді соціальних виплат (пенсії) особам з інвалідністю III групи, достовірно знаючи, що він не проходив обстеження і дані, зазначені у «Довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №619480 від 04.08.2022, про його захворювання є неправдивими, особисто звернувся до Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації із заявою №531 про призначення пенсії по інвалідності, додавши до вказаної заяви «Довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №619480 від 04.08.2022, видану Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», що є підставою для призначення щомісячної виплати пенсії, таким чином використав завідомо підроблений документ.
Крім цього, ОСОБА_3 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що «Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №619480 від 04.08.2022, із присвоєною йому III групою інвалідності, видана Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», є підробленою, містить завідомо недостовірні відомості, 07.09.2022 використав її шляхом пред`явлення та надання інспектору прикордонної служби митного поста «Шегині», як підставу виїзду за кордон в період воєнного стану, та в період часу з 07.09.2022 по 01.04.2023 перебував за межами України, таким чином використав завідомо підроблений документ.
Крім цього, ОСОБА_3 11.08.2022, перебуваючи в приміщенні Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації, що за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 3, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення шляхом отримання грошових коштів у вигляді соціальних виплат (пенсії) особам з інвалідністю III групи, достовірно знаючи, що він не проходив обстеження в Сихівській міжрайонній МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», та дані зазначені у «Довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №619480 від 04.08.2022 про його захворювання є неправдивими, проте така довідка дає йому право на призначення пенсії особам з інвалідністю, особисто звернувся до Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації Львівської області із заявою №531 про призначення пенсії по інвалідності, зазначивши свій розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_3 , додавши до вказаної заяви завідомо підроблену «Довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №619480 від 04.08.2022, видану Сихівською міжрайонною МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», про захворювання ОСОБА_3 , загальне захворювання.
В подальшому, на підставі вищевказаної поданої ОСОБА_3 підробленої «Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №619480 від 04.08.2022, про захворювання ОСОБА_3 та інших документів відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішенням про призначення допомоги Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, щодо нарахування державної соціальної допомоги особам з інвалідністю, яке передано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що розташований за адресою: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ОСОБА_3 призначено та виплачено у період часу з 03.08.2022 по 30.09.2025 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_3 , пенсію, як особі з інвалідністю III групи, від імені держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на загальну суму 19664,52 грн. Таким чином, ОСОБА_3 шляхом обману заволодів грошовими коштами державного бюджету, спричинивши державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Надав пояснення про те, що вчинив кримінальні правопорушення у зв`язку із необдуманістю свого вчинку, дуже шкодує про вчинене. Пояснив суду, що дуже хотів поїхати до матері, яка проживає за кордоном, з`явилась можливість оформити собі інвалідність, тому він скористався такою можливістю, також щомісячно отримував відповідні пенсійні виплати. У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку. Просить вибачення за свої протиправні дії перед учасниками процесу, погоджується з обставинами, викладеними в обвинувальному акті та підтвердив такі. Також зазначив, що повністю відшкодував шкоду потерпілій стороні. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст.349 КПК України йому зрозумілий.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Від представника потерпілого Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшла письмова заява про судовий розгляд даного кримінального провадження у її відсутності. Зазначає, що на даний час ОСОБА_3 повністю відшкодував заподіяну Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області матеріальну шкоду.
На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності представника потерпілого.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст.349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення (проступки), передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України як пособництво в підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ, і який надає права з його метою використання.
Його ж дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
Його ж дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ч.1 ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України є кримінальними проступками, тобто діяння, що не становлять значної суспільної небезпеки.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, який із середньою-спеціальною освітою, тимчасово не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , 2023 р.н., яка є інвалідом дитинства, її незадовільний стан здоров`я ( ОСОБА_8 ), ОСОБА_3 має визначене та зареєстроване місце проживання, проживає з дружиною та дітьми, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає: щире каяття, яке полягало в критичному ставленні до своєї злочинної поведінки, її осуді, у тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, що виглядало перед судом правдиво та досить переконливо; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в повідомленні органу досудового розслідування та суду всіх суттєвих обставин вчинення ним кримінального правопорушення з самого початку досудового розслідування; добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
За сукупності наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, санкції ч.4 ст.358 КК України та санкції ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, а також звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: ч.1 п.2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності за умови, що: протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України не пізніше 04.08.2022, а кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.358 КК України - 11.08.2022 та 07.09.2022.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, згідно зі ст.12 КК України віднесені до кримінальних проступків, однак за такі передбачено покарання у виді обмеження волі, а тому строк давності відповідно до ч.1 ст.49 КК України становить три роки.
Оскільки з дня вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України минуло більше трьох років, перебіг давності не зупинявся та не переривався, законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчинених ОСОБА_3 злочинів, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та ч. 5 ст.74 КК України його слід звільнити від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. 
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. 
Арешт на майно не накладався.
Процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 300 /триста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 /п`ять тисяч сто/ гривень, та на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень, та на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 /двох тисяч/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 32 000 /тридцять дві тисячі/ гривень.
Речові докази: пенсійну справу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, згідно постанови про визнання документів речовим доказом від 09.03.2026, повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя          ОСОБА_9