Справа №579/1877/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1849/26 	
Категорія - 41 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Черних О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк»
на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року у складі судді Моргуна О.В., ухваленого в м. Кролевці Сумської області, повне судове рішення складено 06 лютого 2026 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

21 серпня 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі – АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом.
Свої вимоги мотивувало тим, що 06 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9695821497, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 42884,11 грн.
01 вересня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу №01/09/21.
Всупереч умовам кредитного договору, позичальник свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 12 травня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 9695821497від 06 січня 2022 року становить 59887,53 грн, з яких: 42705,47 грн заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 4,91 грн заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена), 17177,15 грн заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).
Посилаючись на вказані обставити, позивач просив суд стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 9695821497від 06 січня 2022 року у розмірі 59887,53 грн та судові витрати.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року відмовлено у задоволенні позову АТ «Таскомбанк».
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 9695821497від 06 січня 2022 року, оскільки у матеріалах справи відсутній реєстр боржників до договору факторингу №01/09/21 на суму 59887,53 грн та акти прийому передачі реєстру боржників.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

01 березня 2026 року АТ «Таскомбанк» подало через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування судом першої інстанції обставини справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом проігноровано той факт, що позивачем було надано належний доказ переходу права вимоги – договір факторингу № 01/09/21 року. Відсутність витягу з реєстру є усуваним недоліком, який виник через технічну помилку при формуванні позовних матеріалів.
Вказує, що оскільки суд першої інстанції не повідомив позивача про виявлені недоліки та ухвалив рішення без виклику сторін, позивач з об`єктивних причин не міг надати витяг з реєстру боржників до ухвалення оскаржуваного рішення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК Українине перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

06 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9695821497, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, встановлених договором (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору позичальнику надаються грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 42884,11 грн; річні проценти 0,01%, щомісячні проценти 2,49 %; строк, на який надається кредит – 48 місяців. 
Пунктом 1.3 кредитного договору визначено обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах та в порядку, визначеному у графіку платежів, в якому вказані кількість та розмір платежів, а також періодичність їх внесення. 
Пунктом 2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник підтвердив, що ТОВ «ФК «ЦФР» у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі ознайомило його з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією.
Пунктом 3 кредитного договору визначені інші його умови (а.с. 8-9).
06 січня 2022 року ОСОБА_1 підписала також паспорт кредиту № 5821497 від ТОВ «ФК «ЦФР», який містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника і порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) і додаткову інформацію (а.с. 9 зв. - 10).
06 січня 2022 року ОСОБА_1 підписала повідомлення про відступлення права вимоги, яким її повідомлено, що відступлення прав вимоги за кредитним договором № 9695821497 від 06 січня 2022 року відбудеться на користь АТ «Таскомбанк», яке визначено кредитором по кредитному договору № 9695821497 від 06 січня 2022 року. В указаному повідомлені зазначені реквізити для здійснення переказу грошових коштів на користь АТ «Таскомбанк» (а.с. 10 зв.).
01 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» (новий кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.
Відповідно до п. 2.2. вказаного договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Передача кредитних справ та іншої документації за кредитом регламентується окремим договором зберігання, що укладається між сторонами. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги до яких відступається згідно реєстру прав вимог, вказується у кожному окремому реєстрі до цього договору. Реєстр прав вимог складається сторонами в паперовому та електронному вигляді (у форматі xls). Реєстр прав вимог на паперовому носії (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін. Реєстр прав вимог на електронному носії (з додатковою інформацією за кредитними договорами) передається первісним кредитором новому кредитору і повинен повністю відповідати реєстру прав вимог на паперовому носії в частині основної інформації за кредитними договорами, підписаному сторонами. У випадку розбіжностей між інформацією, що наведена у реєстрі прав вимог на паперовому носії та реєстру прав вимог на електронному носії перевагу має інформація реєстру прав вимог на паперовому носії.
Також пунктом 3.4 зазначеного вище договору про відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Пунктами 4.1 та 4.2 договору передбачено, що ціна договору визначається та вказується у відповідному реєстрі прав та вимог та складається з: залишку основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору; залишку непогашених річних процентів за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору; залишку непогашеного місячного проценту (щомісячної плати) за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору. Новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору, що вказана у відповідному реєстрі прав та вимог шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює ціні договору на рахунок первісного кредитора в день отримання підписаних зі сторони первісного кредитора реєстрів прав вимог в паперовому вигляді. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги№ 01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 11 січня 2022 року, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «Таскомбанк» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9695821497від 06 січня 2022 року на суму 43051,02 грн (а.с. 15).
Відповідно до повідомлення-вимоги, адресованої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), повідомлено про заборгованість за кредитним договором та запропоновано протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення повернути кредит та сплатити нараховані проценти (а.с. 26). Докази отримання відповідачем такого повідомлення-вимоги в матеріалах справи відсутні. 
Позивачем надано суду виписку по особовим рахункам кредитного договору № 9695821497  ОСОБА_1 за період з 06 січня 2022 року по 12 травня 2025 року (а.с. 28-38). 
Позивачем надано суду платіжні інструкції банку та меморіальний ордер про перерахування АТ «Таскомбанк» коштів згідно договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року  (а.с. 63-123).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 9695821497від 06 січня 2022 року станом на 12 травня 2025 року становить 59887,53 грн, з яких: 42705,47 грн заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 4,91 грн заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена), 17177,15 грн заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується, що 06 січня 2022 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9695821497.
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі. 
З огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора нарахувати у цей період відсотки у визначеному договором розмірі.
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником.
Доказів на підтвердження погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Як слідує з матеріалів справи, оскільки між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, тому відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором АТ «Таскомбанк» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Тобто позивач набув право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі і щодо стягнення відсотків.
Перехід права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9695821497від 06 січня 2022 року на суму 43051,02 грн від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк» підтверджується наданим до суду першої інстанції позивачем реєстром прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року (а.с. 15).
Проте, суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.
Як слідує з матеріалів справи, за умовами кредитного договору від 06 січня 2022 року, ОСОБА_1 надано кредит в сумі 42884,11 грн. Сторони погодили строк, на який надається кредит - 48 місяців, та визначили графік платежів з 06 січня 2022 року по 05 січня 2026 року.
Відповідно до виписки по рахунку, 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 , на погашення заборгованості за тілом кредиту, сплатила 178 грн 64 коп. 
З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 12 травня 2025 року становить 59887,53 грн, з яких: 42705,47 грн заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 4,91 грн заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена), 17177,15 грн заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з розміром заборгованості за кредитним договором, яку просить стягнути позивач.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Матеріалами справи підтверджується, що укладений між сторонами 06 січня 2022 року кредитний договір № 9695821497є споживчим.
Позивачем було направлено ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлення-вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 9695821497 від 06 січня 2022 року, яка станом на 23 травня 2025 року становить: 42705,47 грн основного боргу (в т.ч. простроченого); 4,91 грн заборгованості за процентами річними, 17177,15 грн заборгованості за щомісячними процентами, яку необхідно погасити протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа. Докази на підтвердження того, що відповідач отримала зазначену вимогу, в матеріалах справи відсутні.
При цьому, встановлено, що умовами кредитного договору № 9695821497 від 06 січня 2022 року не передбачено право кредитора вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав.
Тобто, у даній справі відсутні правові підстави для дострокового стягнення суми споживчого кредиту за кредитним договором № 9695821497 від 06 січня 2022 року, строк виконання якого не настав. Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 жовтня 2025 року у справі №539/402/24, відповідно до якого право кредитодавця вимагати дострокового повернення споживчого кредиту виникає за умови затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, якщо таке право прямо передбачене договором про споживчий кредит. За відсутності в договорі права на дострокове повернення кредиту, кредитор може вимагати стягнення лише простроченої заборгованості.
Оскільки кредитодавець не набув право на дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі, строк виплати якого не настав, то з позичальника на користь банку підлягає стягненню прострочена заборгованість, яка виникла на час звернення позивача до суду з цим позовом.
Відтак колегія суддів вважає, що на користь АТ «Таскомбанк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № 9695821497 від 06 січня 2022 року у сумі 38529,97 грн, яка існувала станом на 21 серпня 2025 року включно. 
За встановлених обставин справи та вимог закону апеляційний суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за № 9695821497 від 06 січня 2022 року у розмірі 55 712,03 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 38529,97 грн, заборгованості за річними процентами в сумі 4,91 грн, заборгованості за щомісячними процентами в сумі 17177,15 грн.
Проценти за вказаним договором нараховані позивачем станом на 12 травня 2025 року, тобто в межах строку кредитування та до звернення до суду з позовом, а тому таке нарахування є правомірним. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення свідчать про те, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Висновки суду щодо судових витрат

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2253 грн 31 коп. (2422,40 x 93,02%).
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3379 грн 97 коп. (3633,60 грн x 93,02%). 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 9695821497 від 06 січня 2022 року у розмірі 55712 гривень 03 копійки та судові витрати у розмірі 2253 гривні 31 копійка.
В іншій частині позову відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк»  судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3379 гривень 97 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: А.О. Замченко 

О.М. Черних