ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/2387/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
секретар судового засідання – І.С. Мисько,
за участю представників сторін:
від позивача: О.А. Пахомова
від відповідача: Є.С. Іноземцев
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз»
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2026 (суддя Т.М. Давченко, м. Миколаїв, повне рішення складено 06.04.2026)
у справі №915/2387/19
за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»
до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»
про стягнення грошових коштів за надані послуги з балансування,

ВСТАНОВИВ:
Коротка історія справи 
Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» грошових коштів у загальній сумі 48 4823 889,34 грн, з яких: 405 406 474,59 грн ? основний борг; 59 209 166,78 грн ? пеня; 5 464 060,03 грн ? 3% річних; 14 744 187,93 грн ? інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором транспортування природного газу №1512000711 від 17.12.2015 щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих позивачем послуг балансування для врегулювання негативних місячних небалансів за період липень 2018 року - лютий 2019 року, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку позивачем здійснені нарахування у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а також нараховано пеню згідно пункту 13.5. договору.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2026 закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 285 556,68 грн відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» грошові кошти у загальному розмірі 45 4933 749,26 грн, з яких: 405 120 917,91 грн ? основний борг; 5 464 060,03 грн ? 3% річних; 14 744 187,93 грн ? інфляційні втрати, 29 604 583,39 грн – пені, а також судовий збір у розмірі 396 007,78 грн.
Суд дійшов висновку про відсутність предмету спору на заборгованість в розмірі 285 556,68 грн, що є вартістю наданих послуг балансування в частині 19,914 тис.куб.м обсягів природного газу, відібраних Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» у липні-вересні 2018 року, та віднесені в алокацію Акціонерного товариства «Миколаївгаз» у зв`язку з чим провадження у цій частині позовних вимог закрив відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
Поряд з цим, суд першої інстанції, проаналізувавши встановлені обставини справи, дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання в частині своєчасного здійснення оплати вартості наданих послуг з балансування 30 732,355 тис. куб. м природного газу у період липня – грудня 2018 року, січня - лютого 2019 року не виконав належним чином, що зумовлює правомірність заявлення вимог про стягнення з відповідача основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних. 
Водночас місцевий господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, керуючись частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку про можливість зменшення заявленої до стягнення суми пені з 59 209 166,78 грн до 29 604 583,39 грн (на 50%).
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та ухвалити нове, яким позов в цій частині задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі скаржник не погодився з позицією суду першої інстанції щодо зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені, посилаючись на неврахування судом ступеню виконання відповідачем свого зобов`язання з оплати основного боргу, який дорівнює нулю, а також той факт, що нарахована позивачем сума неустойки з урахуванням часу прострочення відповідача у понад сім років та по відношенню до вартості прострочення у відсотковому співвідношенні є незначною та свідчить про її співмірність, справедливість та відповідність вимогам діючого законодавства.
Позиція відповідача щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду – залишити без змін. 
Зокрема, відповідач зазначив, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми пені у даній справі є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання підприємством, яке надає населенню комунальні послуги, зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу зареєстровано судом 28.04.2026 за вх.№1708/26.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2026.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2026 у справі №915/2387/19 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/2387/19 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
11.05.2026 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/2387/19.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2026 у справі №915/2387/19. Встановлено відповідачу строк до 28.05.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд справи призначено на 30.06.2026 об 11:45 год.
25.05.2026 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1708/26/Д1 від 25.05.2026).
У судовому засіданні 30.06.2026, яке за клопотанням сторін проводилось в режимі відеоконференції, сторони надали усні пояснення, відповідно до яких підтримали свої правові позиції у справі.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи
17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», що здійснює діяльність на підставі ліцензії НКРЕ на транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами (далі – оператор), та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі – замовник) укладено договір №1512000711 транспортування природного газу (далі – договір), за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (пункт 2.1. договору).
Відповідно до пункту 2.2. договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.
У пункті 2.3. договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі – розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі – транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).
Відповідно до пункту 2.4. договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатку 1 (розподіл потужності) та/або додатку 2 (транспортування) до цього договору.
Умовами пункту 2.5. договору визначено, що приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу. 
Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (пункт 2.6. договору).
Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (пункт 2.7. договору).
Пунктом 4.1. договору встановлено обов`язок замовника своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.
За умовами пункту 6.1. договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності).
Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу (пункт 6.2. договору).
Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті (пункт 6.3. договору).
Відповідно до пункту 7.1. договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування – за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.
Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті (пункт 7.2. договору).
За положеннями пункту 7.3. договору тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.
У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу (пункт 9.1. договору).
Згідно із пунктом 9.2. договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В балансування = БЦГ Х К Х Q БГ, де БЦГ – базова ціна газу, Q БГ -обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К – коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.
Пунктом 9.3. договору передбачено, що базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.
Відповідно до пункту 9.4. договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок – фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.
Пункту 9.5. договору визначено, що розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними оператора.
Відповідно до пункту 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.
Положеннями пункту 13.1. договору унормовано, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.
Відповідно до пункту 17.1. договору цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме, з 01.12.2015. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
Договір підписано та скріплено печатками сторін. 
Позивачем, як оператором ГТС, було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в липні 2018 року у обсязі 408,039 тис.куб.м, у серпні 2018 року у обсязі 673,278 тис.куб.м, у вересні 2018 року в обсязі 3306,580 тис.куб.м, у жовтні 2018 року 803,486 тис.куб.м, у листопаді 2018 року в обсязі 3100,000 тис.куб.м, у грудні 2018 року у обсязі 7647,801 тис.куб.м, у січні 2019 року в обсязі 11264,912 тис.куб.м та у лютому 2019 року в обсязі 3548,172 тис.куб.м.
За доводами позивача, такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу.
Обсяги небалансів природного газу, які виникли у відповідача, позивач підтвердив алокаціями (звітами) Акціонерного товариства «Миколаївгаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за липень – листопад 2018 року, електронними файлами Акціонерного товариства «Миколаївгаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року, звітами по точках входу/виходу за липень – грудень 2018 року та січень – лютий 2019 року. 
Позивачем для врегулювання небалансів за періоди липень 2018 року – лютий 2019 року було надано відповідачу послуги балансування на загальну суму 405406474,59 грн, про що складено односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунки вартості послуг балансування, звіти по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування та виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату, а саме:
-акт №07-18-1512000711- БАЛАНС від 31.07.2018 на суму 5197375,54 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за липень 2018 року становить 408,039 тис.куб.м на суму 5197375,54 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за липень 2018 року, рахунок №07-18-1512000711- БАЛАНС від 31.07.2018 на суму 5197375,54 грн з ПДВ;
-акт №08-18-1512000711-БАЛАНС від 31.08.2018 на суму 9673020,58 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за серпень 2018 року становить 673,278 тис.куб.м на суму 9673020,58 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за серпень 2018 року, рахунок №08-18-1512000711-БАЛАНС від 31.08.2018 на суму 9673020,58 грн;
-акт №09-18-1512000711- БАЛАНС від 30.09.2018 на суму 52948461,29 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за вересень 2018 року становить 3306,580 тис.куб.м на суму 52948461,29 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за вересень 2018 року, рахунок №09-18-1512000711-БАЛАНС від 30.09.2018 на суму 52948461,29 грн;
-акт №10-18-1512000711- БАЛАНС від 31.10.2018 на суму 11907458,11 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за жовтень 2018 року становить 803,486 тис.куб.м на суму 11907458,11 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за жовтень 2018 року, рахунок №10-18-1512000711-БАЛАНС від 31.10.2018 на суму 11907458,11 грн;
-акт №11-18-1512000711- БАЛАНС від 30.11.2018 на суму 42904352,16 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за листопад 2018 року становить 3100,00 тис.куб.м на суму 42904352,16 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за листопад 2018 року, рахунок №11-18-1512000711-БАЛАНС від 30.11.2018 на суму 42904352,16 грн;
-акт №12-18-1512000711- БАЛАНС від 31.12.2018 на суму 103048868,30 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за грудень 2018 року становить 7665,391 тис.куб.м на суму 103048868,30 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за грудень 2018 року, рахунок №12-18-1512000711-БАЛАНС від 31.12.2018 на суму 103048868,30 грн, коригуючий акт №12-18-1512000711-БАЛАНС/КОР надання послуг балансування обсягів природного газу до акту №12-18-1512000711- БАЛАНС від 31.12.2018 (- 236469,30 грн, обсяг негативного місячного з урахуванням коригування за грудень становить 7647,801 тис.куб.м), додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за грудень 2018 року становить 7647,801 тис.куб.м на суму 102812399,00 грн), рахунок №12-18-1512000711- БАЛАНС від 26.02.2019 на суму 102812399,00 грн;
-акт № 01-19-1512000711-БАЛАНС від 31.01.2019 на суму 142166451,76 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за січень 2019 року становить 11264,912 тис.куб.м на суму 142166451,76 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за січень 2019 року, рахунок №01-19-1512000711- БАЛАНС від 31.01.2019 на суму 142166451,76 грн;
-акт №02-19-1512000711-БАЛАНС від 28.02.2019 на суму 37796956,15 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за лютий 2019 року становить 3548,172 тис.куб.м на суму 37796956,15 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за лютий 2019 року, рахунок №02-19-1512000711-БАЛАНС від 28.02.2019 на суму 37796956,15 грн.
Вказані акти про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунки вартості послуг балансування, рахунки на оплату, а також звіти по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування були направлені позивачем відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується супровідними листами №TSОВИХ-18-2079 від 14.08.2018, №TSОВИХ-18-2371 від 13.09.2018, №TSОВИХ-18-2648 від 13.10.2018, №TSОВИХ-18-2895 від 14.11.2018, №TSОВИХ -18-3207 від 14.12.2018, №2001ВИХ-19-79 від 14.01.2019, №2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019, №2001ВИХ-19-939 від 14.03.2019, №2001ВИХ-19-846 від 06.03.2019, описами вкладення у цінний лист. Отримання зазначених документів відповідачем позивач підтвердив копіями повідомлень про вручення поштового відправлення.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.02.2023 у справі №915/1362/21, яке набрало законної сили, позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» задоволено повністю. Стягнуто з Державної установи «Ольшанська виправна колонія (№53)» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» компенсацію вартості обсягів неврегульованого небалансу за січень 2019 року в розмірі 406903,38 грн, 3% річних в розмірі 24113,21 грн та інфляційні втрати в розмірі 36734,38 грн, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 7016,26 грн.
Судом у справі №915/1362/21 встановлено, що відповідно до інформації, вивантаженої з інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз» про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точки виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання у відповідача (персональний ЕІС-код 56XS00008FO21009) був відсутній підтверджений обсяг природного газу в січні 2019 року, об?єм неврегульованого небалансу по відповідачу склав 16,121 тис.куб.м природного газу. Таким чином, у зв?язку з відсутністю у відповідача підтвердженого обсягу природного газу (номінації) на січень 2019 року та, як наслідок, - відсутність його в реєстрі споживачів будь-якого постачальника, AT «Миколаївгаз» вживались заходи для припинення газопостачання на об?єкті за адресою: смт. Ольшанське, вул. Промислова, 1, було направлено припис №МК 032-Кл-30938-1219 від 28.12.2018 щодо необхідності у термін до 07:00 год 02.01.2019 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування, однак відповідачем відмовлено припиняти (обмежувати) споживання газу, про що складено акт про відмову керівництва підприємства припинити (обмежити) споживання природного газу від 02.01.2019. Оскільки відповідачем не надано доказів своєчасності здійснення розрахунків за компенсацію вартості природного газу в розмірі 406903,38 грн, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ «ОГС «Миколаївгаз» в частині стягнення вартості послуг з розподілу природного газу за неврегульований небаланс підлягають задоволенню.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24, яке набрало законної сили, позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено та стягнуто з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 1680527,72 грн основного боргу, 90801,52 грн – 3% річних, 374131,70 грн інфляційних втрат та 25745,53 грн судового збору. 
Судом у справі №915/1182/24 встановлено, що відбір природного газу відповідачем відбувся без поданих постачальником газу - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів у лютому, березні, червні 2017 року та червні - вересні 2018 року. Тобто, відбір природного газу ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» відбувся упродовж періоду, визначеного ч.2 ст.8 Закону №1730, а саме у період з 01.12.2015 по 31.12.2019. Суд вважав, що у відповідача виникли зобов`язання, передбачені ч.2 ст.8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», вимоги якого є обов`язковими для відповідача, а саме відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами компенсувати позивачу вартість відібраних у лютому, березні, червні 2017 року та червні - вересні 2018 року без номінацій обсягів природного газу, а саме, по 39082,04 грн на загальну суму 2813907,09 грн.
Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у загальній сумі 484823889,34 грн, з яких: 405406474,59 грн ? основний борг; 59209166,78 грн ? пеня; 5464060,03 грн ? 3% річних; 14744187,93 грн ? інфляційні втрати, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором транспортування природного газу №1512000711 від 17.12.2015 щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих позивачем послуг балансування для врегулювання негативних місячних небалансів за період липень 2018 року - лютий 2019 року.
Позиція суду апеляційної інстанції
За результатами розгляду даної справи суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмету спору на заборгованість в розмірі 285556,68 грн, що є вартістю наданих послуг балансування в частині 19,914 тис.куб.м обсягів природного газу, відібраних Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» у липні-вересні 2018 року та віднесених в алокацію Акціонерного товариства «Миколаївгаз», у зв`язку з чим провадження у цій частині позовних вимог закрив відповідно до пункту 2 частини першої 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Поряд з цим суд першої інстанції, проаналізувавши встановлені обставини справи, дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання в частині своєчасного здійснення оплати вартості наданих послуг з балансування 30732,355 тис. куб.м природного газу у період липня – грудня 2018 року, січня - лютого 2019 року не виконав належним чином, що зумовлює правомірність заявлення вимог про стягнення з відповідача основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних. 
Водночас місцевий господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, керуючись частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку про можливість зменшення заявленої до стягнення суми пені з 59209166,78 грн до 29604583,39 грн (на 50%).
Враховуючи те, що апелянт оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» 29604583,39 грн пені у зв`язку із зменшенням місцевим господарським судом її розміру, апеляційний перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2026 у справі №915/2387/19 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» грошових коштів у загальному розмірі 454933749,26 грн, з яких: 405120917,91 грн ? основний борг; 5464060,03 грн ? 3% річних; 14744187,93 грн ? інфляційні втрати, 29604583,39 грн – пені, а також в частині закриття провадження у справі щодо стягнення основного боргу у розмірі 285556,68 грн, Південно-західним апеляційним господарським судом не здійснюється, оскільки за умовами частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» 29604583,39 грн пені з огляду на наступне.
Приписами частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Саме таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.
Крім того, при застосуванні положень статті 551 Цивільного кодексу України поняття «значно» є оціночним і має конкретизуватися у кожному окремому випадку з урахуванням того, що правила наведеної статті направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Вказана норма не є імперативною та застосовується за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.
Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №904/12429/16.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, що підлягає стягненню за порушення зобов`язання, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
Таким чином, у питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці та застосований, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23 та від 09.11.2023 у справі №902/919/22.
Отже, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафних санкцій) до їх розумного розміру (постанови Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 09.08.2023 у справі №921/100/22 та від 20.04.2023 у справі №904/124/22).
Так, у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Відтак, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до положень статті 3, частини третьої статті 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
При цьому колегія суддів наголошує на відсутності правових підстав для ототожнення інституту зменшення розміру неустойки зі звільненням відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки зменшення судом розміру штрафних санкцій є лише передбаченим законом проявом обмеження відповідальності боржника за наявності відповідних підстав для цього, що жодним чином не суперечить принципам розумності та справедливості.
За таких обставин, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, кризову ситуацію, яка склалася в країні внаслідок військової агресії проти України, що призводить до фінансових труднощів усіх підприємств без виключення, а також відсутність жодного доказу на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання останньому збитків в результаті прострочення відповідача, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, враховуючи те, що застосування штрафних санкцій не повинно лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, вважає, що суд першої інстанції, користуючись правом, наданим положеннями чинного законодавства, дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми пені на 50 % (з 59209166,78 грн до 29604583,39 грн), що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.
Крім того, стягнення на користь позивача частини пені у розмірі 29604583,39 грн, 3% річних та інфляційних втрат має забезпечити баланс інтересів сторін, компенсує негативні наслідки, пов`язані з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань, а також відповідає принципу пропорційності, у той час як стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» штрафних санкцій у повному обсязі, на переконання колегії суддів, було б неспівмірним з негативними наслідками від порушення останнім відповідного зобов`язання.
При цьому посилання апелянта на те, що нарахована ним сума пені у відсотковому співвідношенні становить лише 14,6 % пені від суми збитків та жодною мірою не перевищує розміру заборгованості, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки означене не є визначальним критерієм для зменшення заявленої до стягнення неустойки, а є лише однією із складових, які враховуються судом в комплексі з оцінкою інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, висновок Господарського суду Миколаївської області про зменшення пені ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України (зокрема, статті 551 Цивільного кодексу України) та відповідає сформованій та сталій судовій практиці, в свою чергу, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, про необґрунтоване зменшення судом першої інстанції пені є такими, що не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки судом у вирішенні цього питання було досліджено ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасної оплати відповідачем вартості наданих йому послуг.
Висновки суду апеляційної інстанції
В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення, у зв`язку з чим колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2026 у справі №915/2387/19 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 06.07.2026. 

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран