Справа № 289/802/26
Номер провадження 3-зв/289/11/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши заяву про самовідвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С. у справі про адміністративне правопорушення №289/802/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
05.06.2026 в провадження судді Кириленка О.О. надійшла заява про самовідвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С. у справі про адміністративне правопорушення №289/802/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП. В обґрунтування заявленого самовідводу суддя Сіренко Н.С. зазначає, що одним із учасників ДТП, яка сталася 09.02.2026, являється ОСОБА_2 , яка працювала головним спеціалістом відділу документального та аналітичного забезпечення Радомишльського районного суду Житомирської області, тому суддя вважає, що не може брати участь в розгляді даної справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП відносно ОСОБА_1 , оскільки наведене може викликати обґрунтований сумнів у неупередженості судді при розгляді справи.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід судді Сіренко Н.С. учасники справи в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду даної заяви.
Дослідивши заяву про самовідвід судді Сіренко Н.С. суд прийшов до наступного.
Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. 
Оскільки, положення чинного КУпАП не містять норм, які б регулювали питання відводу і самовідводу судді при вирішенні справ про адміністративні правопорушення, застосуванню підлягають норми КПК України за аналогією.
Як убачається з багатьох рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, з Рішення у справі «Швидка проти України», яке ухвалене 30.10.2014, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.
Перелік обставин, які виключають участь судді в розгляді справи, не є вичерпним. Такими можуть бути обставини, які можуть опосередковано чи прямо вплинути на хід і результати судового розгляду справи.
Із положень ч. 1 ст. 80 КПК України слідує, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід. 
У Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина (ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (п. 1 ст. 6).
Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).
Згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі. Вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.
З огляду на викладене та враховуючи обставини, викладені у заяві судді Сіренко Н.С. про самовідвід, беручи до уваги, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, з метою уникнення можливих сумнівів в учасників судового процесу та у стороннього спостерігача про неупередженість судді Сіренко Н.С., недопущення в подальшому невірного сприйняття учасниками справи судового рішення, суд вважає на необхідне задовольнити самовідвід за даною справою внаслідок існування обставин, що виключають участь судді у розгляді справи.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 75, 76, 80 КПК України, ст. ст. 245, 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення №289/802/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП – задовольнити, справу №289/802/26 передати до відділу документального та аналітичного забезпечення Радомишльського районного суду Житомирської області для проведення повторного автоматизованого розподілу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Олег КИРИЛЕНКО