Справа № 303/1406/26
2-а/303/23/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року        м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді   Курах Л.В.
секретар судового засідання Гейруш Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Закарпатській області в особі ВП № 1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №6683992 від 18.02.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену інспектором відділення поліції №1 (м. Мукачево) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Гладинець Олександром Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.02.2026 інспектором відділення поліції №1 (м. Мукачево) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Гладинець О.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6683992 на ОСОБА_1 за порушення вимог п. 14.6.в. ПДР, та застосував до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Зазначає, що постанова серії ЕНА №6683992 від 18.02.2026 - є незаконною, необґрунтованою і такою, що винесена, формально, з грубим порушенням норм Конституції України, положень ПДР України та положень КУпАП, без фактичного та реального з`ясування та дослідження всіх обставин справи, без зазначення доказів та встановлення будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні. 
Зазначає, що не вчиняв обгону на пішохідному переході, а постанова винесена без належних та допустимих доказів. Позивач також зазначив, що працівником поліції не було надано відеозапису чи інших доказів правопорушення, а також не забезпечено право на правову допомогу.
Вважає, що постанова серії ЕНА №6683992 від 18.02.2026 року про вчинення адміністративного правопорушення підлягає скасуванню, оскільки в діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справа відносно нього підлягає закриттю.
Ухвалою суду від 17.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
27.03.2026 року від представника відповідача надійшов відзив в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відповідач зазначив, що оскаржувана постанова серії ЕНА №6683992 від 18.02.2026 року винесена уповноваженою посадовою особою в межах наданих законом повноважень та відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідач вказав, що позивачем було порушено вимоги п. 14.6 «в» Правил дорожнього руху України, а саме здійснено обгін транспортного засобу на пішохідному переході або з порушенням встановленої дистанції до нього. Як доказ вчинення адміністративного правопорушення відповідач послався на відеозапис, отриманий за допомогою технічних засобів відеофіксації (нагрудної камери поліцейського та/або відеореєстратора службового транспортного засобу), який, за твердженням відповідача, підтверджує факт перебування транспортного засобу позивача на зустрічній смузі руху під час проїзду пішохідного переходу. Також у відзиві зазначено, що відсутність у постанові детального переліку технічних засобів фіксації не є підставою для її скасування, оскільки факт правопорушення підтверджується наявними у справі матеріалами відеофіксації. Відповідач вважає, що позивач як водій транспортного засобу зобов`язаний дотримуватися вимог Правил дорожнього руху, а тому оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.
Водночас, суд не бере до уваги докази подані разом із відзивом на позов, оскільки останні подані з порушенням приписів КАС України.
Відзив разом з долученими до нього доказами направлені позивачу засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого представником відповідача Чубелка О.Ю. надано: фіскальний чек від 27.03.2026 року.
Однак, суд зауважує, що фіскальний чек від 27.03.2026 року підтверджує лише факт направлення відповідачем позивачу певної кореспонденції, інформація щодо якої у фіскальному чеку відсутня.
Представником відповідача не надано суду опис вкладення про направлення позивачу відзиву разом з доданими до нього доказами, як і підтвердження направлення останніх в електронній формі позивачу в його електронний кабінет з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
Разом з тим, ч. 9 ст. 44 КАС України визначено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Згідно ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки представником відповідача не надано суду опис вкладення про направлення позивачу відзиву разом з доданими до нього доказами, як і підтвердження направлення останніх в електронній формі позивачу в його електронний кабінет з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, суд не бере до уваги подані разом із відзивом докази.
Крім того, на наданому відеозаписі відсутній звуковий супровід, що унеможливлює повне та об`єктивне встановлення обставин події, змісту спілкування між працівником поліції та водієм, а також перевірку дотримання працівниками поліції вимог законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
31.03.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив у якій він зазначив, що до відзиву не надано жодного технічного запису.
Відповідь на відзив позивачем не надіслана відповідачу, доказів такого надсилання суду не надано, а тому суд не бере її до уваги.
Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав.
Відповідач про розгляд справи був повідомлений у порядку, передбаченому ст. 268 КУпАП, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження і матеріалів позову на відповідну електронну адресу.
Належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
З урахуванням положень ч. 8 ст. 262 КАС України, судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 18.02.2026 інспектором відділення поліції №1 (м. Мукачево) Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Гладинець О.М., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6683992, про те, що 18.02.2026, о 09:22:25 год. в с.Верхній Коропець, Мукачівський район, Закарпатська область, по вул.Мукачівська, водій ОСОБА_1 керуючи тз марки "Мерседес" д.н.з НОМЕР_1 , здійснив обгін на пішохідному переході у населеному пункті, чим порушив п. 14.6.в. ПДР - порушення правил обгону, заборона обгону на пішохідному переході, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.
Статтею 125 КУпАП, передбачено інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.
Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 14.6 (в) ПДР України, обгін заборонено: в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.
У відповідності до статті 1 КУпАП, його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Конституції).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Отже, відповідачем не надано належних, допустимих доказів в підтвердження порушення позивачем п. 14.6.в Правил дорожнього руху України. З цих підстав суд приходить до висновку, що відсутні об`єктивні докази підтверджуючи заперечення відповідача.
Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач  ОСОБА_1 своїми діями порушив ПДР України, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то їх слід віднести за рахунок держави. 
На підставі ст. ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -
у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.02.2026 серії ЕНА №6683992, якою громадянина  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн., а провадження у справі закрити. 
Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору, від сплати яких позивач звільнений, покласти на рахунок держави. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Відповідач: Головне управління національної поліції в Закарпатській області в особі ВП № 1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області (88000, вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, код ЄДРПОУ 40108913).

Головуюча     Л.В.Курах