ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 р. 	Справа № 440/15291/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2025, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 12.12.25 у справі № 440/15291/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі також відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №163750033905 від 15.08.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 31.05.2025 на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, період роботи з 19.03.1996 по 19.09.1999, з 13.01.2005 по 12.01.2010, з 15.01.2010 по 31.05.2016 у Філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування».
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 у справі № 440/15291/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком №163750033905 від 15.08.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.05.2025, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 19.03.1996 по 19.09.1999, з 13.01.2005 по 12.01.2010 та з 15.01.2010 по 31.05.2016.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи 19.03.1996 року по 31.05.2016 року, згідно довідки № ПГВ 25.1.2-2610 від 22.08.2024 року на посаді «електрогазозварник», оскільки дана посада не відповідає назві посади «електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки» відповідно до Списків професій, посад, які діяли у період роботи позивача, затверджені Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 року та Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року. Вказує, що в наказах про результати атестації робочого місця позивача також назва посади «електрогазозварник» не відповідає діючим у період роботи Спискам професій, посад, затвердженим Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 року Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року. Звертає увагу суду, що в акті зустрічної перевірки № 1600 0902/4944(2173) від 29.07.2025 вищевказаного періоду роботи зазначено, що позивач працював на посаді «електрогазозварник» (посада не відповідає назві посади відповідно до Списків професій посад, які діяли у період роботи позивача). Таким чином, Головним управлінням прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. 
За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 08.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі Списком №2.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 від 08.08.2025 було передано на розгляд ГУ ПФУ у Вінницькій області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.08.2025 №163750033905 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У рішенні зазначено, що необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", має становити 12 років 06 місяців. 
Пільговий стаж роботи ОСОБА_1 становить 06 років 01 місяць 10 днів. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до пільгового стажу не зараховано період роботи з 19.03.1996 по 31.05.2016 відповідно до довідки №ПГВ 25.1.2-2600 від 22.08.2024 на посаді «електрогазозварник», оскільки дана посада не відповідає назві посади «електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки» відповідно до Списків професій, посад, які діяли у період роботи Позивача, затверджені Постановою КМУ №162 від 11.03.1994 та Постановою КМУ №36 від 16.01.2003. В наказах про результати атестації робочого місця позивача також назва посади «електрогазозварник» не відповідає діючим у період роботи Спискам професій, посад, затвердженим Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 Постановою КМУ №36 від 16.01.2003. В акті зустрічної перевірки №1600-0902/4944(2173) від 29.07.2025 вищевказаного періоду роботи зазначено, що позивач працював на посаді «електрогазозварник» (посада не відповідає назві посади відповідно Списків професій посад, які діяли у період роботи позивача) і при цьому не уточнено характер виконуваної роботи, зокрема, не досліджено, чи був зайнятий заявник різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, тому акт в даній частині потребує доопрацювання.
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його до суду. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності прийнятого рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком №163750033905 від 15.08.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XI (далі - Закон №1788-XI) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
В силу пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт зі шкідливими і важкими умовами праці за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Суть спору полягає у тому, що відповідач заперечує право ОСОБА_1 на пільговий стаж за період роботи у Філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» з 19.03.1996 по 31.05.2016.
Обґрунтовуючи відсутність у ОСОБА_1 пільгового стажу, відповідач у спірному рішенні № 163750033905 від 15.08.2025 зазначив, що такий стаж становить 06 років 01 місяць 10 днів. Решту стажу не було зараховано, оскільки назва посади «електрогазозварник» не відповідає найменуванню посади, передбаченому Списком № 2
Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданої 13.08.1988, зі змісту якої встановлено, що у періоди трудової діяльності позивача з 19.03.1996 (наказ №180-к від 14.03.1996) по 31.05.2016 (наказ про звільнення №444п від 31.05.2016) працював електрогазозварником.
Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" у розділі ХХХІІІ "Загальні професії» містить професію 23200000-19756 електрогазозварника.
Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» у розділі ХХХІІІ "Загальні професії» також містить професію 33 електрогазозварника.
Отже, впродовж періоду з 19.03.1996 по 31.05.2016 ОСОБА_1 працював електрогазозварником у Філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», та протягом цього періоду його трудова діяльність була віднесена до професій та посад, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.
Щодо посилання пенсійного фонду про невідповідність назви професії позивача, суд зазначає таке.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерством праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок № 383) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Таким чином надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Судом установлено, що в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.08.2024 №ПГВ25.1.2-2610 професія ОСОБА_1 «електрогазозварник» визначена саме відповідно до повної назви професії у Списку №2, затверджених Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 Постановою КМУ №36 від 16.01.2003, а саме: «електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки».
Зазначені обставини підтверджують відповідность посади, яку займав позивач у спірний період, саме тій, що передбачена нормами про пільгове пенсійне забезпечення.
Відповідно до вищевказаної довідки за період з 19.03.1996 по 19.09.1999, з 13.01.2005 по 12.01.2010, з 15.01.2010 по 31.05.2016 пільговий стаж позивача складає 14 років 10 місяців 19 днів, що є більшим за необхідний пільговий стаж, передбачений частиною 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Тому посилання органу пенсійного фонду на невідповідність назви посади позивача у своєму рішенні про відмову в призначенні пенсії через недостатність пільгового стажу є необґрунтованими.
Отже, Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області протиправно не враховано досліджені вище спірні періоди роботи позивача до його пільгового стажу.
Трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , виданої 13.08.1988, підтверджено, що позивач працював у період з 19.03.1996 по 31.05.2016 у Філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування».
Записи про спірний період роботи засвідчено відповідними печатками підприємства.
Періоди роботи на відповідних посадах та сам факт роботи позивача у Філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» не оспорювалися відповідачем. 
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано; факт і періоди роботи визначаються відповідачем; професія та посада позивача міститься у списках виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому, на думку суду, період з 19.03.1996 по 31.05.2016 безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні пільгового стажу роботи.
Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування періоду роботи з 19.03.1996 по 31.05.2016 у Філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», до пільгового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.
Права позивача порушені саме рішенням №16350033905 від 15.08.2025 про відмову у призначенні пенсії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 16350033905 від 15.08.2025 про відмову у призначенні пенсії, оскільки воно винесено відповідачем необґрунтовано та без урахування фактів, що мають значення для вирішення заяви позивача
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Матеріалами справи встановлено що 08.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з відповідною заявою, тобто не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.
Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.
В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Водночас колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком №163750033905 від 15.08.2025, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.05.2025 та зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 19.03.1996 по 19.09.1999, з 13.01.2005 по 12.01.2010 та з 15.01.2010 по 31.05.2016.
Доводи апеляційної скарги з зазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду відповідача з правовою оцінкою обставин справи, установлених у процесі її розгляду.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 у справі № 440/15291/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц