П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/18283/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року, прийнятого в складі суду судді Вовченко О.А. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

В червні 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року включно у загальній сумі 59 508 гривень 67 копійок відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 25.06.2017 року по 10.04.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України Відповідно до наказу від 10.04.2019 року №81 позивача з 10.04.2019 року було звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. Проте в період служби позивачу не було виплачено індексацію грошове забезпечення. 05.08.2024 року позивачем направлено заяву до відповідача із проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. Відповідачем відмовлено у задоволенні заяви позивача. Для вирішення спору позивач звернувся до суду. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року у справі №540/144/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року. Питання визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення віднесено до дискреційних повноважень відповідача. На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року у справі №540/594/21 та рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року у справі №540/144/21 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 25.06.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2016 року у сумі 2899,86 грн. із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується листом відповідача (додаток №4 до позовної заяви) та розрахунком (додаток №5 до позовної заяви). Не погоджуючись із застосованим базовим місяцем так як наслідок виплаченою сумою індексації грошового забезпечення позивач був вимушений повторно звертатись до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року у справі №420/30192/24 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 25 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум. 31.05.2025 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року у справі №420/30192/24 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період 25.06.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 28284,22 грн., що підтверджується банківською випискою (додаток №6 до позовної заяви). При цьому сума виплаченої індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року склала 4258,75 грн. Так за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року позивачу нарахована тільки поточна індексація грошового забезпечення, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%. Як зазначено у позові, позивачем не оскаржується порядок розрахунку поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%. Проте, як стверджує позивач, в порушення норм абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення” при здійсненні розрахунку індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року порівняно не всі складові грошового забезпечення, як наслідок на думку відповідача сума підвищення грошового забезпечення внаслідок підвищення посадових окладів перевищила суму індексації, яка належала позивачу до виплати у березні 2018 року та на думку відповідача позивачу не належна до виплати індексація-різниця грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року. Позивач вважає, що відповідачем не виплачено на його користь індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року 4463,15 грн. в місяць на загальну суму 59508,67 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та винести нове рішення, яким задоволенити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при визначенні права позивача на індексацію-різницю у березні 2018 року відповідач протиправно включив до його березневого доходу премію в розмірі 15 921,75 грн, яка була розрахована за старими правилами (Постанова КМУ № 1294) і за своїм призначенням належить до розрахункового періоду лютого 2018 року. Скаржник наголошує, що врахування лютневої премії призвело до штучного завищення його доходу в березні. Натомість реальне порівняння постійних складових забезпечення суто за березень 2018 року свідчить про відсутність фактичного підвищення його сукупного щомісячного доходу.
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України та наказом від 10.04.2019 року № 81 був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 10.04.2019 року (а.с. 53).
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року по справі № 540/594/21, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.08.2003 р. по 31.12.2005 р., з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., з 01.11.2015 р. по 31.12.2017 р.; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.08.2003 р. по 31.12.2005 р., з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., з 01.11.2015 р. по 31.12.2017 р.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року по справі № 540/144/21, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року по справі №420/30192/24, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 25 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
Як зазначено у позові, 31.05.2025 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року у справі №420/30192/24 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період 25.06.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 28284,22 грн., що підтверджується банківською випискою (додаток №6 до позовної заяви). При цьому сума виплаченої індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року склала 4258,75 грн.
Позивач вказує, що за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року йому нарахована тільки поточна індексація грошового забезпечення, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%.
В той же час, як стверджує позивач, відповідачем не виплачено на його користь індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року 4463,15 грн. в місяць на загальну суму 59508,67 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року включно, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за наслідками проведення імперативно визначеного абзацами 3– 5 пункту 5 Порядку № 1078 порівняльного розрахунку показників, розмір підвищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року внаслідок набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 704 перевищив суму можливої індексації, яка склалася у цьому місяці, що в силу закону виключає виникнення у особи права на нарахування та отримання щомісячної індексації-різниці у спірний період. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до ст.1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII)
Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.2001 №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Згідно ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг
За приписами ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону № 1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).
За приписами п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнах на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. (абз. 5 п. 4 Порядку № 1078).
Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано п.5 Порядку № 1078, згідно зі змістом абз.1 якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.3 п.5 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абз. 4 п. 5 Порядку № 1078).
Абзацом 5 п. 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Питання наявності умов у особи на отримання індексації-різниці висвітлене у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.
Так, Верховний Суд зауважив, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз. 2 п. 1-1, абз. 6 п. 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз. абз. 2, 5 п. 4 Порядку №1078).
З 01.01.2015 в абз. абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці
Абзаци 3, 4 п. 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз. 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз. 4).
Системний аналіз п. 1, абз. абз. 4, 6 п.5 Порядку № 1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Згідно з абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації-різниці додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого пунктом 1-1 цього Порядку.
Відповідно до абзацу 5 пункту 5 Порядку № 1078, у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати (грошового забезпечення), які не мають разового характеру. Системний аналіз цієї норми свідчить, що для визначення права на індексацію-різницю порівнянню підлягає розмір грошового забезпечення, що фактично склався та виплачувався військовослужбовцю у місяці, який передував місяцю підвищення окладів, із розміром грошового забезпечення у місяці підвищення. 
Тобто, колегія суддів зазначає, що для правильного застосування вказаних норм обов`язковому з`ясуванню підлягає реальний розмір підвищення доходу особи у місяці такого підвищення, що виключає можливість врахування виплат, які мають разовий характер або фактично належать до інших розрахункових періодів.
Відповідно до копії довідки про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 10.04.2019, сукупний дохід позивача за лютий 2018 року складає 16 914,25 грн., а за березень 2018 року - 27 186,20 грн.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розрахунку грошового забезпечення позивача за березень 2018 року було враховано щомісячну премію в розмірі 15 921,75 грн. Водночас, зазначена сума премії була обчислена за правилами раніше чинної постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 (у розмірі 1300 відсотків від попереднього посадового окладу 1 224,75 грн), а тому за своїм правовим призначенням вона належить до розрахункового періоду лютого 2018 року. Натомість щомісячна премія за березень 2018 року, обчислена на підставі Постанови № 704 з урахуванням встановленого наказом відсотка преміювання та нового підвищеного посадового окладу позивача, становила 3 697,50 грн і була фактично виплачена останньому у квітні 2018 року.
На підставі цього, так як судом першої інстанції порівняно грошові забезпечення, до складу яких входить;
- у лютому 2018 року: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, щомісячна премія - у розмірах, які встановлені Постановою №1294.
- у березні 2018 року: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби - у розмірах, які встановлені Постановою №704, проте щомісячна премія, у розмірі, яка встановлена Постановою №1294.
Тобто судом першої інстанції не взято до уваги щомісячну премію за березень 2018 року, яку встановлену з урахуванням підвищеного посадового окладу відповідно до Постанови №704.
Актуальний розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб, відповідно до статті 7 Закону України “Про державний бюджет України на 2018 рік”, становив 1 762 гривні.
Отже, величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року складає 253,30%.
Таким чином, при порівнянні складових грошового забезпечення позивача, які належать виключно до розрахункового періоду березня 2018 року, встановлено такі показники:
Посадовий оклад зріс з 1224,75 грн до 4930,00 грн.
Розмір щомісячної премії, що належить до виплати за березень 2018 року, зменшився з 15 921,75 грн до 3 697,50 грн.
З урахуванням решти щомісячних надбавок, сукупний дохід позивача, що належить за березень 2018 року (14 961,95 грн.), є меншим, ніж дохід за лютий 2018 року (16 914,25 грн.).
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. (абз. 5 п. 4 Порядку № 1078).
З вищевикладеного можна дійти висновку, що сума можливої індексації позивача у березні 2018 року становила 4 463,15 грн (1 762,00 грн х 253,30% / 100). 
Оскільки за результатами порівняння складових грошового забезпечення позивача, які належать виключно до розрахункового періоду березня 2018 року, фактичного підвищення його сукупного щомісячного доходу не відбулося, сума можливої індексації у цьому місяці, яка становила 4 463,15 грн (обчислена як добуток прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1 762,00 грн та приросту індексу споживчих цін 253,30 відсотків), перевищує розмір підвищення доходу.
За таких обставин, керуючись абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078, сума індексації у березні 2018 року має визначатися як різниця між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу, що з урахуванням відсутності факту зростання доходу становить 4 463,15 грн (4 463,15 грн - 0,00 грн = 4 463,15 грн). Зазначена сума підлягала щомісячній виплаті позивачу у складі грошового забезпечення починаючи з 01 березня 2018 року.
Щодо виплати індексації-різниці грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів з цього приводу зазначає наступне. 
Так, згідно пункту 1 Порядку № 44, цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Пункти 4, 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Верховний Суд у постанові від 27 липня 2023 року у справі № 380/813/22 зазначав, що аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, Верховний Суд констатував, що нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу має бути проведене відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд у постановах від 27 вересня 2023 року у справі №420/23176/21, від 27 вересня 2023 року у справі №420/23176/21, від 31 січня 2024 року у справі №320/6441/22, від 18 квітня 2024 року у справі №160/10789/22 та від 30 квітня 2024 року у справі №360/700/23.
За таких обставин, правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням положень абзаців 4 - 6 пункту 5 Порядку № 1078 відсутні, а висновки суду першої інстанції про правомірність дій відповідача є помилковими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 в повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року включно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в розмірі 4 463 гривні 15 копійок щомісячно за період з 01.03.2018 року по 10.04.2019 року включно, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька