Справа № 445/242/26 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б. М. 
Провадження № 33/811/937/26 Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., з участю захисника Клострейх О.В., розглянувши апеляційну скаргу в режимі відеоконференції адвоката Клострейх О.В. на постанову Буського районного суду Львівської області від 22 травня 2026 року, 

встановив:

постановою Буського районного суду Львівської області від 22 травня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 23.01.2026 року о 10.20 год. в с. Ожидів по вул. Тараса Шевченка, 27, Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Форд Фокус, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі, відмовився від відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
На зазначену постанову адвокат Клострейх О.В. подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Буського районного суду Львівської області від 22 травня 2026 року та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що поліцейськими порушено ЗУ «Про поліцію», оскільки не зазначили причини зупинки, крім того на відео не було послідовно запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.
Зазначає, що працівники поліції не встановили та не оголосили ОСОБА_1 підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, а також не роз`яснили йому права та наслідки відмови.
Крім того, зазначає що відеозаписи є не безперервними.
Заслухавши пояснення адвоката Клострейх О.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:
- даними протоколу про адміністративне порушення серії ЕПР1 № № 573394 від 23.01.2026 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення;
- відеозаписом події, який міститься на компакт-диску, де чітко зафіксована відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку і на місці зупинки і в медичному закладі;
- направленням на огляд водія на медичний огляд в КНП Буська ЦРЛ, з відміткою щодо огляду «відмовився»;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з відміткою, що водій відмовився від огляду;
- копією постанови Серія ЕНА № 6552933 від 23.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки водій, керував т/з, не будучи пристебнутим ременем безпеки, що слугувало причиною зупинки.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Доводи апелянта про те, що відсутні підстави зупинки транспортного засобу апеляційний суд вважає необґрунтованими у зв`язку з наступним.
Як вбачається з матеріалів справи, на водія складено постанову та притягнуто до адмінвідповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки останній керував автомобілем, не будучи пристебнутим пасивним ременем безпеки, що слугувало причиною зупинки автомобіля. Даний факт на відео водієм не спростований, доказів про оскарження такої постанови водієм та захисником не подано.
Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Враховуючи, що працівниками поліції транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення вимог ПДР України, про що, як вбачається з відеозапису, було оголошено останньому, то доводи захисника про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.
Відповідно до відеозапису з бодікамери поліцейського, зокрема 1 файлі зафіксовано момент зупинки поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , розмову водія з поліцейськими. На 00.10 хв. поліцейський запитав водія «вчора пили?», на що водій відповів «вчора ввечері пив вино». Далі поліцейський пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, або в медичному закладі (2.25 хв.), «чи готові пройти огляд?» - відповідь водія «ні» на 2.35 хв., та вдруге «ні» на 2.39 хв., наслідки відмови від проходження огляду та права водію роз`яснено.
Також водію роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду ч. ст. 130 КУпАП. На запитання поліцейського «права зрозумілі?» водій відповів «так»; «копії матеріалів отримувати будете?» - «ні», що зафіксовано на 00.40 хв. 2 файлу.
3 файл на відеозаписі дублює перший (з бодікамери другого поліцейського).
Таким чином, докази, здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності не має.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно, з урахуванням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП та, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 
постановив:

апеляційну скаргу адвоката Клострейх О.В.– залишити без задоволення.
Постанову Буського районного суду Львівської області від 22 травня 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА