Справа № 509/4586/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Овідіополь цивільну справу за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія ''Нафтогаз України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ГК"Нафтогаз України" звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 56048,48 грн. та судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідачем по об`єкту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у період з жовтня 2021 р. по липень 2025 р. було спожито природний газ на загальну суму 56048,48 грн., вартість якого не сплачена. ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та являється постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є однаковим для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, з урахуванням вимог статей 633,634,641,642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідачем у порушення договірних відносин не проведено своєчасну оплату отриманих послуг, а тому вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.
29.01.2026 р. по справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі.
23.03.2026 р. ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області заочне рішення суду від 29.01.2026 р. скасовано, вирішено розглядати справу у загальному порядку.
Сторони у судове засідання не з`явилися про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши позов в межах заявлених вимог, оцінивши надані докази відповідно дост.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідачці на праві власності належить 13/25 часток в праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Згідно Акту обстеження від 20.02.2026 року, складеного представником АТ «Одесагаз» за адресою: АДРЕСА_1 , природного газу немає, наявне лише пічне опалення.
Отже ОСОБА_1 не являється користувачем та споживачем послуг, що надає ТОВ «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», крім того відповідачка не підписувала заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами правовідносин, зокрема, доказів заборгованості відповідачкою за надані послуги позивачем, матеріали цивільної справи не містять.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої останнім заборгованості за спожитий природний газ.
Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02.10.2018 року по справі № 917/1307/18, а також в постанові від 23.10.2019 по справі № 910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.
Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ в сумі 56048,48 грн.
Отже, надані суду позивачем докази не підтверджують суму заборгованості відповідача перед позивачем.
Суд зазначає, що позивачем не надано суду інформації та доказів, що відповідачка дійсно є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та користується послугами ТОВ «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ».
В той же час відповідачка заперечує наявність в неї заборгованості, вказуючи на безпідставність заявленої до неї позовної вимоги. З долучених до матеріалів справи відповідачкою ОСОБА_2 копії Акта обстеження вузла обліку газу від 30.09.2025 року, складеного представником АТ «Одесагаз» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , природного газу немає, наявне лише пічне опалення. Таким чином відповідачкою доведено факт, того що вона не користується послугами ТОВ «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ».
Оцінивши у сукупності наведені вище докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі. Таким чином, відповідачкою доведено факт відсутності в неї заборгованості за спожитий природний газ у розмірі, заявленому позивачем, відтак відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в сумі 56048,48 грн.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то у відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не стягуються і покладаються на позивача.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 275, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ТОВ "Газопостачальна компанія ''Нафтогаз України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кочко В.К.