Справа № 127/928/26 
Провадження № 33/801/543/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Рибчинський В. П.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,
за участю ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Тирлича О.С., захисника ОСОБА_2 – адвоката Макаренка О.О., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тирлича Олександра Сергійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, 
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №561453 від 07.01.2026 вбачається, що 07.01.2026 о 17 год 45 хв. в м. Вінниці, по вул. Вишнева, 5, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін автомобіля марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 на дорозі, на якій присутні дві смуги руху в обох напрямках, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 14.6.е Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2026 року адміністративну справу відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з такою постановою суду захисник ОСОБА_1 – адвокат Тирлич О.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновків, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Пункт 14.6.е ПДР України визначає, що обгін заборонено на дорогах, що мають дві та більше смуги для руху в одному напрямку.
Отже, суд, під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП повинен встановити, чи була дорожньо-транспортна подія, чи були отримані пошкодження транспортними засобами, діями якої особи завдано цієї шкоди, а також, які положення правил дорожнього руху було порушено вказаною особою.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд зауважує, що в рамках даного провадження суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.
Так, згідно висновку експерта, експертом розглядались два варіанти розвитку події пригоди, відповідно свідчень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскільки свідчення учасників пригоди щодо механізму розвитку пригоди відрізняються, а саме варіант 1 - початок маневру повороту ліворуч автомобіля «Форд» з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 з лівої смуги свого напрямку руху та варіант 2 - початок маневру повороту ліворуч автомобіля «Форд» з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_3 з правої смуги свого напрямку руху. 
Варіант 1: В заданій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, не вбачається, водій ОСОБА_2 повинен був керуватись технічними нормами вимог 1.13.1 ПІДР України.
Варіант 2: В заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_1 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.п. 10.1, 10.3, 104 ПДР України, водій ОСОБА_2 повинен був керуватись технічними нормами вимог п. 12.3 ПДР України.
2.3. Варіант 1: В заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Форд» з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, не вбачається, а в діях водія автомобіля «БМВ» 3281, реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності технічним нормам вимог п.13.1 ПДР України, які, з технічної точки зору, були у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. 
Варіант 2: В заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Форд» з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічним нормам вимог п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України, які, з технічної точки зору, були у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, а в діях водія автомобіля «БМВ»3281, реєстраційний номер НОМЕР_7 ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, не вбачається.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №561453 від 07.01.2026 вбачається, що внаслідок порушення  ОСОБА_2 вимог п. 14.6.е Правил дорожнього руху, відбулась дана дорожньо-транспортна пригода.
Однак, експертом у висновку №243/26-21 від 01.04.2026 за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи встановлено, що у цій дорожньо-транспортній ситуації, водієм ОСОБА_2 вимоги п. 14.6.е ПДР не порушувались і вони не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги висновок експерта, оскільки експертом враховано лише вихідні дані, надані водієм ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки зазначена експертиза проведена сертифікованим експертом, який має відповідну освіту та рівень кваліфікації, повідомлений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, при цьому ОСОБА_1 , заперечуючи висновки, викладені експертом, ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції  клопотання про призначення повторної або додаткової експертизи на підтвердження наведеної ним в апеляційній скарзі версії події не заявляв, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати висновок експерта неналежним доказом у справі. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених у судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про відсутність у діях  ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тирлича Олександра Сергійовича залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:      В.П. Рибчинський