Справа № 583/2645/26
1-кп/583/322/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2026 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження №12026200460000384 від 05.05.2026 стосовно 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Кириківка Великописарівського району Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого:
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
установив:
05.05.2026 інспектор з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 (сел. Велика Писарівка) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області (далі за текстом - інспектор з РПП СПД №1 (сел. Велика Писарівка) ГУНП в Сумській області) старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та поліцейський з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (сел. Велика Писарівка) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області (далі за текстом - поліцейський з РПП СПД №1 (с. Велика Писарівка) ГУНП в Сумській області) старший сержант поліції ОСОБА_6 , перебували на службі та виконували свої службові обов`язки у однострої поліцейських, з табельною вогнепальною зброєю, на закріпленому за сектором поліцейської діяльності №1 (сел. Велика Писарівка) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області на службовому автомобілі марки СКС RDS-02Pn, номерний знак НОМЕР_1 .

05.05. 2026 о 18 год. 46 хв., під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків з патрулювання сел. Кириківка Охтирського району Сумської області, рухаючись по вул. Широкій на службовому автомобілі марки СКС RDS-02Pn, номерний знак НОМЕР_1 , з символікою Національної поліції України та встановленими на ньому спеціальними звуковими та світловими сигнальними пристроями, працівниками поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був виявлений транспортний засіб марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вказаній вулиці під керуванням ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, був позбавлений права керуванням транспортним засобом та який на вимогу зазначених працівників поліції не зупинився та продовжив рух у напрямку до вул. Кармелюка сел. Кириківка. Після цього поліцейськими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для припинення вчинюваних ОСОБА_4 правопорушень були вжиті заходи щодо зупинки керованого ним автомобіля марки ВАЗ 21081, д.н.з. НОМЕР_3 , проте останній на вказані заходи не зважав. В подальшому ОСОБА_4 зупинився поблизу домоволодіння №6 по вул. Кармелюка в с. Кириківка Охтирського pайону Сумської області.
Після зупинки у зазначеному місці, 05.05.2026 в період з 18 год. 54 хв. до 18 год. 56 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу домоволодіння №6 по вул. Кармелюка в сел. Кириківка Охтирського району Сумської області, тримаючи в руках ніж, який дістав з салону автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_3 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу при виконанні службових обов`язків, одягнені у формений одяг співробітників поліції (однострій), з шевронами приналежності до органу та підрозділу поліції, озброєні табельною вогнепальною зброєю, реалізовуючи свій прямий умисел спрямований на погрозу насильством щодо працівників правоохоронного органу при виконанні ними службових обов`язків, перебуваючи у безпосередній близькості до інспектора з РПП СПД №1 (сел. Велика Писарівка) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та наближаючись до нього, почав розмахувати ножем, який тримав у своїй правій руці, направляючи його лезо у бік ОСОБА_5 , здійснюючи різкі рухи лезом ножа у бік тіла ОСОБА_5 , таким чином своєю активної поведінкою доводив до ОСОБА_5 погрози вчинення стосовно нього насильства із застосуванням ножа.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 345 КК України – погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнавав в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати. 
Потерпілі у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у підготовчому судовому засіданні 08.06.2026 заявили про подальший розгляд справи у їх відсутності, при призначенні міри покарання покладалися на розсуд суду. 
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.
Суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При призначенні покарання суд керується наступним.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Крім того відповідно до практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 року у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, що виразилося у щирому жалю та засудженні протиправного вчинку.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується посередньо, як особа щодо якої скарги від жителів селища до селищної ради не надходили, не одружений, тобто відсутні сталі сімейні зв`язки, не працює, отже не має законних джерел до існування. При цьому суд враховує і позицію потерпілих, які претензій матеріального та /або морального характеру до обвинуваченого не висловлювали, цивільні позови не подавали та не наполягали на призначенні йому суворої міри покарання. 
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, а також позицію потерпілого та прокурора, яка враховується судом у сукупності з обставинами, передбаченими ст.ст.65-67, 75 КК, і не має над ними пріоритету. 
При цьому суд приймає до уваги вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. З урахуванням даних обставин суд, керуючись принципом індивідуалізації покарання та справедливості, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті інкримінованого йому злочину у виді пробаційного нагляду, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 59-1 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Клопотання про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2026 у виді домашнього арешту до набрання вироком суду законної сили не надійшло.
Судові витрати у справі відсутні. 
Відповідно до ст. 174 КК України підлягає скасуванню арешт, накладений за ухвалою слідчого судді від Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2026.
Доля речових доказів підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді 2 років пробаційного нагляду.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації. 
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити попередній у виді домашнього арешту (без застосування електронних засобів контролю) за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_2 з покладанням на нього обов`язків: 
1) не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 з 22.00 год. по 06.00 год.;
2) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за викликом;
3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.
Речовий доказ – автомобіль марки ВАЗ2108 державний номер НОМЕР_3 темного кольору, що переданий на зберігання ОСОБА_4 , вважати повернутим законному володільцю.
Речовий доказ - ніж із дерев`яним руків`ям, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Охтирського РВП ГУНП в Сумській області – після набрання вироком законної сили знищити, скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2026.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області           ОСОБА_1