Справа 556/681/26  
Номер провадження 2/556/836/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    

29.05.2026.
Володимирецький районний су д Рівненської області в складі:
головуючого судді - Котик Л.О.
при секретарі - Соловей Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вараської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

До Володимирецького районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Вараської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_2 .
Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Заповіт відсутній. 
Відповідно до ч.1, 2 ст.524 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, в даному випадку має місце спадкоємство за законом.
Позивачка є спадкоємцем першої черги по закону як донька померлого. Дружина спадкодавця ОСОБА_3 померла раніше - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Спадщину позивачка прийняла, оскільки проживала зі спадкодавцем на момент смерті однією сім`єю, що стверджується довідкою ОСББ “Поліська 1” від 18.11.2024 року №3 з місця проживання, згідно якої батько проживав без реєстрації разом з донькою з 02.03.1999 по дату смерті, відповідно позивач вступила у фактичне володіння і управління спадковим майном. 
Однак нотаріус при відкритті спадкової справи бере до уваги лише відомості про зареєстроване місце проживання спадкоємця та спадкодавця за паспортними даними. 
Відповідно позивачу потрібно встановити у судовому порядку факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном на протязі шести місяців після смерті батька. А також, визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .
Право власності у нотаріуса позивачка не може оформити, оскільки правовстановлюючі документи на спадкодавця відсутні, право власності на спадкове майно не зареєстроване.
Вказаний позов надійшов до суду - 16 березня 2026 року.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 24 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
28 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відзив не подано, клопотань не заявлено.
Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача – адвоката Карпач О.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.
Належним чином повідомлений представник Вараської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав:
Щодо встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.
Спадщину позивач прийняла, оскільки проживала зі спадкодавцем на момент смерті однією сім`єю, що стверджується довідкою ОСББ “Поліська 1” від 18.11.2024 року №3 з місця проживання, згідно якої батько ОСОБА_2 проживав без реєстрації разом з донькою ОСОБА_1 з 02.03.1999 року по дату смерті.
Відповідно позивачка вступила у фактичне володіння і управління спадковим майном. Однак нотаріус при відкритті спадкової справи бере до уваги лише відомості про зареєстроване місце проживання спадкоємця та спадкодавця за паспортними даними. 
Згідно п.3.20 глави Х Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, завтердженого наказам Мін`юсту України від 22.02.2012 року №296/5, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). 
На час смерті спадкодавець був зареєстрований у с.Березина Вараського району Рівненської області, що підтверджується довідкою Вараської міської ради Рівненської області від 15.07.2024 року №647. На час смерті останнього, за місцем реєстрації інших осіб не було, що підтверджується довідкою Вараської міської ради Рівненської області від 15.07.2024 року №646. Після смерті спадкодавця спадкову справу не заведено, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №84484895 від 12.03.2026 року.
Відповідно до ч.2 статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
А тому в судовому порядку встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.
Щодо позовних вимог про визнанян права власності на спадкове майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 . 
Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги від 10.10.2006 року №4205.
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 , де дівоче прізвище позивача - « ОСОБА_4 », свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 , де її батьком записаний ОСОБА_2 .
На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований у с.Березина Вараського району Рівненської області, що підтверджується довідкою Вараської міської ради Рівненської області №647 від 15.07.2024 року. 
На час смерті ОСОБА_2 за місцем реєстрації інших осіб не було, що підтверджується довідкою Вараської міської ради Рівненської області №646 від 15.07.2024 року. 
Після смерті ОСОБА_2 спадкову справу не заведено, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №84484895 від 12.03.2026.
Згідно ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
ОСОБА_2 заповіт не залишав.
Згідно із статтею 529 Цивільного кодексу України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.
У відповідності до статті 548 ЦК 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до роз`яснення, виданого державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області №153/01-16 від 13.03.2026, ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , оскільки у неї відсутні належні документи, що посвідчують право власності на вищезазначене нерухоме майно.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті.
Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Як зазначено в статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Крім того, у цьому пункті зазначено, що якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно.
З урахуванням викладеного, суд на підставі досліджених доказів приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка фактично вступила у спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , однак належним чином її не оформила, а тому позов ОСОБА_1 до Вараської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 177, 178, 346, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1268, 1297 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 30, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Вараської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.

Учасники процесу:
Позивачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: Вараська міська рада Рівненської області, місцезнаходженнч: м. Вараш, м-н Незалежності, 1, код ЄДРПОУ 35056612;