Справа № 932/20500/25
Провадження № 2/932/6798/25

ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
веб-сайт: https://bs.dp.court.gov.ua
телефон приймальні судді 099 520 65 95
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра 
у складі головуючого судді Ярощук В.О.
за участю секретаря судового засідання Фещенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором-
установив:
До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі Позивач) до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за договором. 
Прохав суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором позики №75115362 від 31.08.2021 у розмірі 17016,18 грн, судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.
Стислий виклад позовних вимог
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та Відповідачем укладено договір №75115362, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Відповідно до пункту 2 договору сума позики складає 2800 грн; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором позики виконало, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених договором.
27 січня 2022 року було укладено договір № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №75115362.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило Позивачу право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75115362. Таким чином, Позивач набув право вимоги до Відповідача за вказаним договором.
У порушення умов договору Відповідач свої зобов`язання за укладеними договорами належним чином не виконує, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви розмір заборгованості за договором №75115362 від 31.08.2021 становить 17 016,18 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованості по процентам на дату відступлення права вимоги 11 924,68 грн.; інфляційні втрати 80 грн.; 3 % річних 11,50 грн.
Процесуальні дії
Ухвалою судді 14.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням сторін та задоволено клопотання представника Позивача щодо витребування доказів в АТ КБ «Приватбанк» /а.с.74/.
Відповідачем через систему «Електронний суд» 16.02.2026 подано відзив на позовну заяву /а.с.84-89/.
Судом отримання відомості від АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали від 14.01.2026. 
Відповідач 
Заперечував щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що Відповідачем порушень строки позовної давності, визначені як 3 роки, оскільки договір укладено у 2021 році.
Не доведено право відступлення права вимоги.
Відсутні докази отримання коштів, не надано оригіналу кредитного договору.
Позивачем не наведено детального розрахунку.
Представником Позивача відповіді на відзив не надано.
Докази, досліджені судом
1. договір позики №75115362 від 31.08.2021, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем. Сума договору становить 2800,00 гривень. Кредит надається строком на 30 днів. Дата повернення кредиту. Базова процентна ставка за користування кредитом становить 1,99% за кожен день користування позикою. Дата повернення позики 30.09.2021. Проценти за користування кредитом складають 585, 06 грн.
Договір підписано одноразовим ідентифікатором Е311Sib6Kp /а.с.7/
2.додаткова угода від 01.09.2021 до договору позики №75115362 від 31.08.2021, укладена між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем щодо надання додаткових 2200 грн у позику, відповідно загальна сума позики склала 5000 грн. Загальна вартість позики склала 6029,43 грн Підписано одноразовим ідентифікатором. /а.с.8/ 
3. правила надання грошових коштів у позику, затверджені, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 12.08.2021 /а.с.8 звр -14/
4. довідка ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 11.11.2025 про підтвердження зарахування 31.08.2021 коштів у суму 2800 грн та 01.09.2021 у сумі 2200 грн. на картку Відповідача /а.с.14 звр-15 звр/
5. лист ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» щодо видання онлайн-позик (№45 та №1 Відповідач) /а.с.16 звр-20/
6.Розрахунок за договором позики №75115362 за період із 01.09.2021 по 27.01.2022, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн та відсотки 11924,68 грн, усього 16 924,68 /а.с.21 звр-24/.
7. Розрахунок за договором позики №75115362 відповідно до якого нараховано 3% річних у розмірі 11,50 грн та 80 грн інфляційних втрат /а.с. 25/.
8.Договір факторингу 27/01/2022 від 27.01.2022 року, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал», яким передано право вимоги. Розмір фінансування визначено п. 7.1. договору /а.с.27-31/.
9. Платіжне доручення від 27.01.2022 щодо перерахування розміру фінансування за договором факторингу 27/01/2022 від 27.01.2022 /а.с.36/
10.Акт приймання-передачі реєстру боржників до Договору факторингу 27/01/2022 від 27.01.2022 /а.с.36 -37/
11.Реєстр боржників до договору факторингу 27/01/2022 від 27.01.2022. №954 Відповідач /а.с.37 звр-39/.
12. Договір від 10.01.2023 року №10-01/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, /а.с. 40/
13.Акт зарахування зустрічних однорідних вимог /а.с.50 звр -51 звр/
14. Реєстр боржників до договору від 10.01.2023 року №10-01/2023 про відступлення права вимоги /а.с.53-55/
15. установчі та реєстраційні документи Позивача /а.с.56-61/
16.Відповідь АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої за Відповідачем емітовано кредитну картку та виписку за 31.08.2021, згідно із якою на картку були зараховані у т.ч. 2800 грн. Відправник невідомий /а.с.81-83/
Норми права застосовані судом
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Отже, положеннями статей 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.
За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору про відступлення права вимоги, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Таким чином, укладаючи відповідний договір факторингу сторони у договорі визначають конкретний перелік зобов`язань, право на вимоги яких переходять до нового кредитора.
З метою визначення переліку таких зобов`язань сторони складають та погоджують відповідний реєстр, який є документальним підтвердженням переходу права вимоги за відчужуваними договорами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом та висновки суду
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 31 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем укладено договір №75115362, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Відповідно до пункту 2 договору сума позики складає 2800 грн; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредит надається строком на 30 днів. Дата повернення позики є 30.09.2021. Проценти за користування кредитом складають 585, 06 грн.
Також, укладено додаткову угоду від 01.09.2021 до договору позики №75115362 від 31.08.2021, щодо надання додаткових 2200 грн у позику, відповідно загальна сума позики склала 5000 грн. Загальна вартість позики склала 6029,43 грн Підписано одноразовим ідентифікатором. 
27 січня 2022 року було укладено договір № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №75115362.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило Позивачу право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75115362. Таким чином, Позивач набув право вимоги до Відповідача за вказаним договором.
Відповідач свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого існує заборгованість за договором позики №75115362 від 31.08.2021 у розмірі 17016,18 грн.
Для вирішення вказаного спору, суд має у першу чергу встановити факт переходу права вимоги Позивача від Відповідача за договором факторингу.
Так, судом встановлено, що 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Позивачем було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором №75115362 від 31.08.2021 із урахуванням суми позики додаткової угоди до договору. 
Відповідно до пункту 7.1 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за договорами позики (кредитним договорами), відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 5 312 491,59 грн. без ПДВ (ціна договору).
Водночас, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не довів переходу права вимоги за договором позики №75115362 від 31.08.2021, що було його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, не надавши суду відповідних письмових доказів.
Доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року Позивачем не надано.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Наданий Позивачем акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року суд не приймає до уваги, оскільки вказаний акт не може бути достовірним та достатнім доказом на підтвердження виконання зобов`язань за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року та здійснення оплати за відступлені права вимоги, оскільки вказаний акт не є належним доказом здійснення господарських операцій, складений самими сторонами укладеного договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та правильність відображених в ньому даних не підтверджена платіжними інструкціями чи іншими видами платіжних документів.
Будь-яких інших доказів на підтвердження сплати новим кредитором на користь первісного кредитора ціни продажу за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги позивачем суду не надано.
Наявні в матеріалах справи докази не дають можливості суду з`ясувати обставини здійснення повної оплати за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги на час або після його укладення в обумовлені цим договором строки, а тому суд не може зробити достовірний висновок про належне виконання ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» свого зобов`язання як нового кредитора за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Суд зауважує, що реєстри боржників (реєстри прав вимоги) самі по собі не свідчать про набуття Позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника Відповідача, а є додатками до договору факторингу та його невід`ємними частинами.
Отже, суд виснує, що Позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за договором позики №75115362 від 31.08.2021, укладеними між первісними кредиторами та Відповідачем, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
При цьому наведена обставина є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення із позичальника заборгованості за кредитними договорами на користь правонаступника первісного кредитора, у зв`язку із чим суд вважає не доцільним досліджувати питання належного/неналежного виконання Відповідачем своїх обов`язків перед первісним кредитором.
Розподіл судових витрат
У зв`язку із повною відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір у розмірі 3 028 грн. та витрати на правничу допомогу залишаються за Позивачем.
На підставі викладеного, ст.ст. 514,516,517, 626-628, 1054, 1077,1079 ЦК України, керуючись ст.ст.76-81, 89, 141, 258-268, 273 ЦПК України суд -
ухвалив:
У задоволенні позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75115362 від 31.08.2021 відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України
Позивач: Позивач: ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ 44276926, 01133 м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306 
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
Повний текст рішення ухвалено 01.05.2026 року 

Суддя Оксана ЯРОЩУК