ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/5623/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 253150005538 від 04.03.2026 року щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 19.05.1983 по 10.01.1984 в радгоспі «ім.Карла Маркса» за записами №1-№2; з 23.05.1984 по 06.07.1987 в Херсонському ордена Леніна консервному комбінаті за записами №3-№5; з 16.05.1988 по 30.08.1988 у колгоспі «ім.Суворова» за записами №6-№7 згідно з трудовою книжкою від 12.01.1984 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 19.05.1983 по 10.01.1984 в радгоспі «ім. Карла Маркса» за записами №1-№2; з 23.05.1984 по 06.07.1987 в Херсонському ордена Леніна консервному комбінаті за записами №3-№5; з 16.05.1988 по 30.08.1988 у колгоспі «ім. Суворова» за записами №6-№7 згідно з трудовою книжкою від 12.01.1984 року та призначити пенсію за віком з 13.12.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що періоди роботи, які не зараховані до трудового стажу позивача, підтверджуються записами в трудовій книжці від 12.01.1984 року.
Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що за результатами розгляду заяви позивача від 24.02.2026 було прийнято рішення №253150005538 від 04.03.2026 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу – не менше 32 років.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 24.02.2026 звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 253150005538 від 04.03.2026.
Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувало відсутність необхідного страхового стажу 32 років. Страховий стаж становить 26 років 04 місяці 02 дні. До страхового стажу не зараховано відповідно до трудової книжки від 12.01.1984 періоди роботи:
- з 19.05.1983 по 10.01.1984 за записами №1-№2, оскільки у графі 4 розділу “На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)” відсутній дата та номер наказу у записі про звільнення, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.06.1974 №162 (далі-Інструкція №162);
- з 23.05.1984 по 06.07.1987 за записами №3-№5, оскільки у графі 2 розділу “Дата” (число, місяць, рік) наявне виправлення місяця у записі про звільнення, яке не завірене належним чином, чим порушено вимоги Інструкції №162. 
Для зарахування вище зазначених періодів роботи необхідно надати належним чином оформлені довідки, видані за місцем роботи (правонаступником/архівним відділом) на підставі первинних документів та довідку про перейменування (в разі необхідності) відповідно до пункту 3 Порядку №637.
- з 16.05.1988 по 30.08.1988 за записами №6-№7 період роботи у колгоспі “ім.Суворова”, оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі, у графі 4 розділу “На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)” відсутні дата та номер наказу про звільнення.
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. 
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно частин першої, другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В силу пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Пунктом 17 вищевказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час розгляду справи (далі – Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 вищенаведеної Інструкції).
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.
Згідно трудової книжки від 12.01.1984 позивач працювала:
- з 19.05.1983 по 10.01.1984 телятницею в радгоспі ім. Карла Маркса;
- з 23.05.1984 по 06.07.1987 верстатником в Херсонському ордена Леніна Консервному заводі;
- з 16.05.1988 по 30.08.1988 робітником консервного цеху в колгоспі ім. Суворова. 
Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в цій частині спірних періодів) містять неправдиві або недостовірні відомості.
Крім того, слід зазначити, що єдиною підставою не для врахування до страхового стажу періоду роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин, що випливає з аналізу положень частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Водночас, у відповідному розділі трудової книжки колгоспника позивача відсутні записи про встановлені в колгоспі мінімуми трудової участі, його виконання позивачем, водночас і відсутні записи про невиконання ним мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірних періодів) містять неправдиві або недостовірні відомості.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Положень № 310 відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано.
Поряд з цим, у постанові від 21.02.2018 у справ № 687/975/17 Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі № 120/1089/19-а.
Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.
Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави не приймати до уваги вказані записи трудової книжки від 12.01.1984 щодо періодів роботи з 19.05.1983 по 10.01.1984; з 23.05.1984 по 06.07.1987; з 16.05.1988 по 30.08.1988.
Частиною третьою статті 46 Конституції України та частиною другою статті 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
З урахуванням зазначеного, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з метою повного, всебічного захисту прав позивача, позов слід задовольнити частково шляхом визнання неправомірним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 253150005538 від 04.03.2026 року щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 19.05.1983 по 10.01.1984 в радгоспі «ім.Карла Маркса» за записами №1-№2; з 23.05.1984 по 06.07.1987 в Херсонському ордена Леніна консервному комбінаті за записами №3-№5; з 16.05.1988 по 30.08.1988 у колгоспі «ім.Суворова» за записами №6-№7 згідно з трудовою книжкою від 12.01.1984; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 19.05.1983 по 10.01.1984 в радгоспі «ім. Карла Маркса» за записами №1-№2; з 23.05.1984 по 06.07.1987 в Херсонському ордена Леніна консервному комбінаті за записами №3-№5; з 16.05.1988 по 30.08.1988 у колгоспі «ім. Суворова» за записами №6-№7 згідно з трудовою книжкою від 12.01.1984 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 24.02.2026 та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду. 
Щодо позовних вимог про призначення пенсії за віком з 13.12.2025, то суд зазначає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки питання обрахунку стажу та призначення пенсії віднесено до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, враховуючи ненадання відповідачем правової оцінки загального стажу позивача з урахуванням періодів роботи з 19.05.1983 по 10.01.1984; з 23.05.1984 по 06.07.1987; з 16.05.1988 по 30.08.1988, право позивача на зарахування яких до страхового стажу визнано судом, то суд, в свою чергу, позбавлений можливості надати правову оцінку обставинам наявності у позивача права на призначення та виплату пенсії.
Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 709,97 грн. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, Херсонський р-н, Херсонська обл., 73028, код ЄДРПОУ 21295057) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 253150005538 від 04.03.2026 року щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 19.05.1983 по 10.01.1984 в радгоспі «ім.Карла Маркса» за записами №1-№2; з 23.05.1984 по 06.07.1987 в Херсонському ордена Леніна консервному комбінаті за записами №3-№5; з 16.05.1988 по 30.08.1988 у колгоспі «ім.Суворова» за записами №6-№7 згідно з трудовою книжкою від 12.01.1984.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 19.05.1983 по 10.01.1984 в радгоспі «ім. Карла Маркса» за записами №1-№2; з 23.05.1984 по 06.07.1987 в Херсонському ордена Леніна консервному комбінаті за записами №3-№5; з 16.05.1988 по 30.08.1988 у колгоспі «ім. Суворова» за записами №6-№7 згідно з трудовою книжкою від 12.01.1984 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 24.02.2026 та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду.
В решті позову відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 709,97 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18.06.2026. 

Суддя Наталія БАРГАМІНА