ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13939/20 суддя першої інстанції: Стрельнікова Наталя Вікторівна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Воловика С.В., суддів Кравченка Є.Д., Осіпової О.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2026 у справі № 640/13939/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - апелянт, позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Київській області) у якій просив суд визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-0003743304 від 31.03.2020 та рішення про застосування штрафних санкцій № 0003753304 від 31.03.2020.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2026 у справі № 640/13939/20 в задоволенні позовної заяви відмовлено з тих підстав, що оскаржувані рішення відповідають критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України та є правомірними.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою у якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим просить апеляційний суд скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2026 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовільнити, оскаржувані рішення визнати протиправними та скасувати. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зауважує на тому, що у справі № 640/19911/20, на рішення в якій посилався суд І інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, не було встановлено жодних преюдиційних обставин. Висновок Окружного адміністративного суду міста Києва у згаданій справі про те, що ФОП ОСОБА_1 , начебто, порушив вимоги податкового законодавства, є правовою оцінкою обставин, а не обставинами справи. Натомість, Запорізький окружний адміністративний суд, не вдаючись до належної оцінки поданих позивачем доказів та наведених ним доводів, фактично повністю скопіював мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/19911/20, яке є саме правовою оцінкою обставин.
Також помилковими ФОП ОСОБА_1 вважає і висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових наслідків порушення процедури початку проведення перевірки контролюючим органом після фактичного допуску до проведення такої перевірки.
Позивач наголосив на тому, що порушення порядку допуску до проведення перевірки та порядку проведення перевірки, оформлення її результатів, тягне за собою недопустимість будь-яких отриманих та складених під час проведення перевірки документів.
Крім того, апелянт звернув увагу на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2021 у справі № 640/8495/20 було визнано протиправним та скасовано рішення № 1982/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 від 13.04.2018 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 . Суд у справі № 640/8495/20 дійшов висновку про порушення ГУ ДПС у м. Києві порядку прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , оскільки прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки та встановлення в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування. Тобто вказаним рішенням скасована підстава переведення ФОП ОСОБА_1 на загальну систему оподаткування, а, відтак, і скасована підстава для сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2018 року по 30.06.2019 року в порядку, передбаченому для платників податків, що перебувають на загальній системі оподаткування.
На переконання ФОП ОСОБА_1 , перевірка була проведена з порушенням встановленого порядку, оскільки документи, які дають право на проведення перевірки позивачу пред`явлені не були. 
Ухвалою апеляційного суду від 22.04.2026 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву, витребувано справу із Запорізького окружного адміністративного суду.
Не погоджуючись з апеляційною скаргою, ГУ ДПС у Київській області у відзиві зазначило, що предмет спору у справі що розглядається є похідним від порушення правомірність якого підтверджена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року.
На переконання відповідача, доводи позивача щодо порушення порядку проведення перевірки та складення акту перевірки є безпідставними, а висновки щодо порушення законодавства обґрунтованими.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення апеляційної скарги в межах її доводів та вимог, у їх сукупності, колегія суддів встановила таке. 
На підставі пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та відповідно до затвердженого плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік та направлень на перевірку № 318 та № 317 від 31.01.2020 проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2019, за результатом якої складений акт № 211/10-36-33-04/ НОМЕР_1 від 27.02.2019.
Згідно з актом перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України та вимоги, встановлені главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України, щодо перебування на спрощеній системі оподаткування в частині перевищення позивачем обсягу доходу в сумі 5 000 000,0 грн; пункту 292.1 статті 292, пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України в частині заниження єдиного податку на загальну суму 30 000,0 грн.; пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року на загальну суму 9261886,42 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1665195,92 грн.; пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2679451,0 грн.; пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в частині заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року на загальну суму 9261886,42 грн, що призвело до заниження військового збору на суму 138928,33 грн.; пункту 2 частини 1 статті 7, статті 8, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та заниження позивачем єсв на загальну суму 291 836,16 грн.
На підставі висновків акту перевірки відповідачем, зокрема, прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0003743304 від 31.03.2020 зі сплати єдиного внеску у розмірі 291 836, 16 грн та рішення № 0003753304 від 31.03.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 42 943, 83 грн.
Крім того, 01.06.2020 відповідачем було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 17416/ФОП/10-36-56-07 а 09.06.2020 - вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-145144-56 в сумі 314 459, 22 грн.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права й дотримання норм процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. Зокрема, цим Кодексом визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім -не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року № 524, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 червня 2015 року за №751/27196, затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (надалі - Порядок №524).
Пунктом 1 розділу І Порядку № 524 передбачено, що цей Порядок розроблений з метою забезпечення єдиного підходу до формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - план-графік).
Річний план-графік для документальних планових перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, складається відповідно до вимог статті 77 розділу II Податкового кодексу України (далі - Кодекс).
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Оновлення річного плану-графіка здійснюється у разі його коригування.
Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку №524 план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.
Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.
Належну якість формування плану-графіка та його коригування забезпечує територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
Установлено, що: Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску; Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства; Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності; забезпечення діяльності Державної податкової служби та Державної митної служби у 2018 та 2019 роках здійснюватиметься в межах видатків, передбачених Державній фіскальній службі; Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.
Кабінет Міністрів України розпорядженням від 21 серпня 2019 р. № 682-р погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.
Отже, з 28 серпня 2019 року всі функції Державної фіскальної служби України передано до Державної податкової служби України.
Відповідно до затвердженого Державною податковою службою України плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік, документальну планову перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заплановано на січень 2020 року.
Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, повідомлення від 16 січня 2020 року №52/10-36-33-04 та копія наказу Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 109 від 16 січня 2020 року направлені засобами поштового зв`язку на податкову адресу позивача: АДРЕСА_1 , 16 січня 2020 року (трек-номер поштового відправлення №0213700239873) та отримані 30 січня 2020 року.
Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, визначають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.
Відповідно до пункту 105 цих Правил одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.
Колегія суддів наголошує що на етапі підготовки до проведення документальної планової виїзної перевірки в обов`язки контролюючого органу входить завчасне (не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення перевірки) вручення під розписку або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про проведення такої перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку її проведення.
На момент початку проведення перевірки відповідач мав підтвердження того, що платнику податків вручено рекомендований лист, яким направлялися необхідні документи, і таким доказом є рекомендоване повідомлення про вручення цього листа, що дає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної планової виїзної перевірки платника. Обов`язку встановлювати особу, яка від імені платника отримала рекомендований лист, чи перевіряти її повноваження, посадові особи контролюючого органу перед початком проведення перевірки не мали.
Згідно пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
З огляду на зміст вказаних норм, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що копія довіреності Лубяниченка Володимира Олександровича від 29 січня 2020 року на представлення інтересів позивача у будь-яких установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності, в тому числі в органах Міністерства доходів і зборів України, фіскальній службі України, зокрема при вирішенні бухгалтерських питань поточної діяльності, який ознайомлювався в установленому порядку під розпис з направленнями на проведення документальної планової виїзної перевірки від 31 січня 2020 року № 318 та № 317 та відповідними службовими посвідченнями, свідчить про належне повідомлення платника податку про проведення перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно підпункту 20.1.13 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.
Зважаючи на те, що податкова адреса ФОП ОСОБА_1 співпадає з адресою його фактичного місця проживання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність можливості у працівників ГУ ДПС у Київській області проводити документальну планову виїзну перевірку за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
За таких обставин колегія суддів робить висновок про те, що проведення документальної планової виїзної перевірки не за місцем знаходження позивача не є підставою для визнання протиправними рішень, прийнятих за результатом такої перевірки.
Відповідно до пункту 86.1. статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Згідно з пунктом 86.7. статті 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.
Також пунктом 86.8. названої статті Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З системного аналізу статті 86 Податкового кодексу України вбачається, що акт контролюючого органу є висновком про результати проведеної перевірки, складання якого входить до повноважень контролюючого органу.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 складено акт від 27 лютого 2020 року №211/10-36-33-04/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 , за період діяльності з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року». Акт складено у двох примірниках на 28 аркушах та зареєстровано у журналі реєстрації актів (довідок) перевірок у Головному управлінні Державної податкової служби у Київській області 27 лютого 2020 року під №211/10-36-33-04/ НОМЕР_1 .
Враховуючи наявність технічної помилки на 28 аркуші акта перевірки, колегія суддів вважає доводи щодо порушення порядку проведення перевірки та складання акта перевірки такими, що не спростовують висновків про наявність порушень податкового законодавства та правомірність застосування санкцій за це.
З приводу вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-0003743304 від 31.03.2020 в сумі 291836,16 та рішення № 0003753304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31 березня 2020 року в сумі 42 943, 83 грн колегія суддів зазначає таке.
Платниками єдиного внеску відповідно до п.4, п.5 ч.І ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (зі змінами та доповненнями) є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які забезпечують себе роботою самостійно.
Абзацом першим частини другої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ (зі змінами та доповненнями) визначено, що базою нарахування єдиного внеску для осіб, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ (зі змінами та доповненнями), є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
База оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, регламентується розділом IV Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями). Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010р.. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) чистий річний оподатковуваний дохід визначається відповідно до пункту 172.2 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р.. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), а саме об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій формі та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.
Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) визначено, що фізичні особи - підприємці крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які забезпечують себе роботою самостійно зобов`язані вести Книгу обліку доходів та витрат, формат та порядок заповнення якої затверджено наказом Міндоходів від 16.09.13 №481, на підставі якої здійснюється заповнення облікових даних Податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 02.10.2015р. №859.
Відповідно до пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені Податковим кодексом України від 02.12.2010р.. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) для річного звітного податкового періоду.
Відповідно до підпункту 2 частини 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449 базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий то дані, вказані в додатку 4 до Податкової декларації про майновий стан і доходи повинні дорівнювати даним, зазначеним у звітності з єдиного внеску (таблиця 1 додатка 5 Звіту з єдиного внеску до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування. Відповідно до ч.З ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ (зі змінами та доповненнями) нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску встановленої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (зі змінами та доповненнями)
У додатку 4 до Податкової декларації про майновий стан і доходи вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як отриманий загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних витрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано такий дохід (прибуток) (абзац третій пункт 177.2 статті 177 Податковим кодексом України від 02.12.2010р.. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями)).
Отже, у графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку), в рядках календарних місяців зазначається як середньомісячний річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом ділення річного чистого доходу (прибутку) на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. При цьому в місяцях, в яких дохід не отримувався, (на підставі даних Книги обліку доходів і витрат) у таких графах проставляється прочерк (на паперових носіях), у разі надсилання Звіту в електронній формі поле залишається незаповненим.
Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено заниження чистого оподаткованого доходу за період з 01.01.2018р. по 31.12.2019р. на загальну суму в сумі 291836,16 грн. без ПДВ, в т.ч.: за 2019 рік на загальну суму 137602,08 грн. без ПДВ, та 2019 рік на загальну суму 154234,08 грн. без ПДВ, (з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в сумі 1326528,00 грн., в тому числі за за 2018р. - 625464,00 грн. та за 2019р. - 701064,00 грн.), (дані наведені в таблицях сторінки 17-19 акту перевірки).
Згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (зі змінами та доповненнями) єдиний внесок для платників зазначених ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ (зі змінами та доповненнями) встановлюється у розмірі 22% до визначеної ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (зі змінами та доповненнями) бази нарахування єдиного внеску, (дані наведені в таблиці сторінки 19-20 акту перевірки).
Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 занижено ЄСВ на загальну суму 291836,16 грн., в т.ч. за 2018р. в сумі 625464,00 грн. та за 2019 рік в сумі 701064,00 грн., за рахунок заниження суми чистого доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 на загальну суму 1326528,00 грн. без ПДВ, в т.ч.: за 2018 рік на загальну суму 625464,00 грн без ПДВ, та 2019 рік на загальну суму 701064,00 грн без ПДВ, (з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску), у зв`язку з чим порушено вимоги п.2 ч.І ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) та в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 291836,16 гривень.
Дане порушення є похідним від порушень встановлених п. 2.1 та 2.1.2.2 акту перевірки. Позивач при оскарженні зазначеної вимоги та рішення, посилається на порушення, які встановлені п. 2.1 та 2.1.2.2 акту перевірки, проте вони не є предметом спору у цій справі.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість встановлення за результатами перевірки заниження загального оподатковуваного доходу на суму 10 656 682,42 грн, заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 916 636,83 грн, військового збору на суму 159 850,24 грн та, як наслідок про відповідність оскаржуваних рішень критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України.
Стосовно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2020 № Ф-145144-56 колегія суддів враховує, що відповідно до вимог п. 3.4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція), у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи податкового органу на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Згідно з даними електронного реєстру по ФОП ОСОБА_1 станом на 31.05.2020 в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2020 №Ф- 145144-56 на суму 314459,22 грн., яка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У зв`язку із запізненням надходження скарги 30.06.2020 нарахування по єдиному внеску з інтегрованої картки платника виведено та станом на 01.07.2020 у ФОП ОСОБА_1 заборгованість з єдиного внеску відсутня.
Пунктом 6 розділу VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:
- сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;
- податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);
- вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;
- є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі, - у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.
Отже, відповідно до вимог п.6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 зі змінами та доповненнями, у зв`язку з відсутністю заборгованості по єдиному внеску, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2020 №Ф- 145144-56 є відкликаною з 01.07.2020, у зв`язку з чим підстави для визнанні її протиправною та скасування відсутні. 
Щодо рішення про опис майна в податкову заставу від 01.06.2020 №17416/ФОП/Ю- 36-56-07 колегія судів зазначає, що за даними інтегрованих карток платника інформаційно-телекомунікаційної системи «Податковий блок», станом на 27.05.2020 у ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг у сумі 2694963,33 грн. по податку на доходи фізичних осіб, згідно податкового повідомлення- рішення від 31.03.2020 № 0003723304.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України.
Крім того, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу п. 88.1 ст. 88 Кодексу.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг п. 89.3 ст. 89 Кодексу.
Пунктом 1 розділу III Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за № 902/30770, передбачено, що податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно- телекомунікаційних систем контролюючих органів.
Враховуючи наявність у платника податків податкового боргу, керуючись вимогами ст. 59, ст. 89 Кодексу, ГУ ДПС у Київській області було сформовано і направлено платнику податків податкову вимогу від 01.06.2020 № 194859-56 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 01.06.2020 №17416/ФОП/10-36-56-07.
Згідно з п.п. 60.1.1 п. 60.1, п. 60.2 ст. 60 Кодексу податкова вимога вважається відкликаною, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення, у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.
За даними інформаційно-телекомунікаційної системи «Податковий блок», станом на 30.06.2020 у ФОП ОСОБА_1 відсутній, у зв`язку з оскарженням податкового повідомлення- рішення від 31.03.2020 № 0003723304 інтегровану картку платника приведено у відповідність до вимог чинного законодавства.
Оскільки податковий борг, який зазначений у податковій вимозі ГУ ДПС у Київській області від 09.06.2020 №Ф-145144-56 відсутній, така податкова вимога відповідно до п.п. 60.1.1 п. 60.1, ст. 60 Кодексу вважається відкликаною, а рішення про опис майна у податкову заставу від 01.06.2020 №17416/ФОП/10-36-56-07 - таким, що втратило юридичну силу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відповідність оскаржуваних рішень критеріям, встановлених частиною другою статті 2 КАС України та відсутність підстав для задоволення позовних вимог про їх скасування. 
Частинами першою - третьою статті 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, всебічно і повно дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, правильно застосував норми матеріального права та дотримався норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, що свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2026 у справі № 640/13939/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2026 у справі № 640/13939/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач С.В. Воловик

Судді Є.Д. Кравченко

О.О. Осіпова