Номер провадження: 22-ц/813/5034/26 
Справа № 2-1215/2009
Головуючий у першій інстанції Буран В.М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С., 
за участю секретаря Добряк Н.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галамага Наталія Михайлівна, на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 30 грудня 2025 року, повний текст якої складено 19 січня 2026 року та постановлену під головуванням судді Бурана В.М., у справі за заявою адвоката Галамага Наталії Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою суду від 07 вересня 2011 року,

встановив:

17.12.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галамага Н.М.,звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України. 
Заява була обґрунтована тим, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2011 року у справі № 6-89/11 було задоволено подання представника ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області та тимчасово обмежено право виїзду за межі України боржника — ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань, покладених на нього рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.05.2009 року.
Як зазначено в ухвалі суду від 07.11.2021 року, у ДВС Біляївського РУЮ Одеської області на виконанні знаходиться виконавче провадження за № В-4/25 з примусового виконання листа № 2-1215/11, виданого 19.08.2009 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» грошової суми у розмірі 490 320,34 грн.
07.05.2025 року Головний центр обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України надав відповідь на адвокатський запит, що «на виконанні перебуває ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 07.09.2011 року у справі № 6-89/11, якою суд тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 » 
У свою чергу, 13.11.2025 року у відповідь на адвокатський запит Біляївський ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вказав, що матеріали виконавчого провадження передані до архіву, а згодом знищені у встановленому законодавством порядку.
Крім того, Біляївський районний суд Одеської області надав копію ухвали від 07.09.2011 р. у справі № 6-89/11, рішення від 06.05.2009 року у справі № 2-1215, ухвали апеляційного суду Одеської області від 08.07.2009. 24.11.2025 року направлено адвокатський запит у Біляївський районний суд Одеської області щодо надання копій всіх наявних документів по справі № 6-89/11. 26.11.2025 року у відповідь на адвокатський запит Біляївський районний суд Одеської області повідомив, що документи у справі № 6-89/11 за зверненням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 відсутні, так як справа знищена відповідно до «Інструкції про порядок передачі та зберігання в архіві суду і переліку судових документів з вказівкою строків зберігання». В автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості про виконавче провадження боржником, в якому є ОСОБА_1 , а стягувач ВАТ «ВТБ Банк». 
На підставі викладеного вище, у зв`язку з тим, що станом на сьогодні відсутні будь-які відомості в автоматизованій системі виконавчих проваджень та звернення стягувача до боржника про стягнення коштів, а матеріали виконавчого провадження знищені, заявник просив задовольнити заяву про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.12.2025 року у задоволенні заяви адвоката Галамага Н.М., діючої в інтересах ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою суду від 07.09.2011 року № 6-89/11, було відмовлено (а.с.25-27).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Галамага Н.М. ставить питання про скасування ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 30.12.2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.30-33).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.46-48). 
Разом з тим, представник ОСОБА_1 – адвокат Галамага Н.М. звернулася до суду із клопотанням про відкладення (перенесення) розгляду справи, посилаючись на те, що вона перебуває у м. Львові та судом апеляційної інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції. Посилаючись на бажання приймати участь у розгляді справи, адвокат Галамага Н.М. просила відкласти розгляд справи (а.с.58-59)
У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції.

Більше того, згідно розділу 1.3. Правил організації ефективного цивільного судочинства, затверджених рішеннями Ради суддів України № 71 від 26 жовтня 2018 року та № 14 від 28 лютого 2020 року сторона, яка наполягає на відкладенні справи за обставинами, зазначеними в цьому розділі, доводить виключність та непоборність для неї вказаних обставин та надає докази вжиття всіх розумних заходів для запобігання відкладення та збільшення строку розгляду справи. Сторона, яка наполягає на відкладенні справи за обставинами, зазначеними в цьому розділі, доводить виключність та непоборність для неї вказаних обставин та надає докази вжиття всіх розумних заходів для запобігання відкладення і збільшення строку розгляду справи.

Однак, заявник ОСОБА_2 не надала колегії суддів Одеського апеляційного суду доводів виключності та непоборності для неї обставин неможливості прийняти участь у справі, а також доказів вжиття всіх розумних заходів для запобігання відкладення і збільшення строку розгляду справи.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні. 

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні  заяви, суд першої інстанції виходив із того, що судове рішення, яким на ОСОБА_1 були покладанні обов`язки щодо сплати заборгованості, станом на час розгляду даної справи не виконано та обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон не змінилися (а.с.25-27).

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Основним нормативно-правовим актом, що регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі – Закон).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, підставою для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Так, підставою для обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 є наявна ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2011 року у справі № 6-89/11, постановлена на підставі подання державного виконавця ВДВС Біляївського управління юстиції Одеської області у зв`язку з наявністю виконавчого провадження за № В-4/25 з примусового виконання листа № 21215/11, виданого 19.08.2009 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» грошової суми 490 320,34 грн.

Проте, станом на час звернення із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, виконавче провадження, у межах якого було встановлено відповідне обмеження відсутнє, що підтверджується відповіддю від 13.11.2025 року на адвокатський запит Біляївського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також те, що матеріали виконавчого провадження передані до архіву, а згодом знищені у встановленому законодавством порядку (а.с.7).
Крім того, 26.11.2025 року у відповідь на адвокатський запит Біляївський районний суд Одеської області повідомив, що документи по справі № 6-89/11 за зверненням державного виконавця ВДВС Біляївського управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні, так як справа знищена відповідно до «Інструкції про порядок передачі та зберігання в архіві суду і переліку судових документів з вказівкою строків зберігання» (а.с.6-зворот).

Тобто, судом першої інстанції не було взято уваги, що згідно відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості щодо виконавчих проваджень стосовно боржника ОСОБА_1 та стягувача АТ «ВТБ БАНК».

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що протягом п`ятнадцяти років стягувач не заявляв жодних вимог до боржника, матеріали виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-1215/11 від 19.08.2009 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області, знищені, як і матеріали судової справи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Будь-яке тимчасове обмеження у гарантованих Конституцією України прав особи, яке в момент його застосування мало легітимну мету, не може тривати постійно.

З наведеного слід дійти висновку, що обмеження, накладені у зв`язку з непогашеною заборгованістю, є виправданими тільки в тому випадку, якщо вони спрямовані на досягнення цілі у вигляді стягнення такої заборгованості. Дія таких обмежень не може бути продовжена протягом тривалого періоду без періодичного перегляду їх обґрунтованості. (п.122 і 124 рішення ЄСПЛ у справі «Рінер проти Болгарії»).

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 331/8536/17.

Отже, підстави для подальшого застосування обмеження ОСОБА_1 , передбаченого ст. 441 ЦПК України та ст. 6 Закону, відсутні, а сама наявність тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України протягом п`ятнадцяти років не відповідає критерію співмірності та необґрунтовано обмежує конституційне право на свободу пересування.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував наведених вище норм, не надав належної правової оцінки доводам заявника щодо необґрунтованості обмеження його у праві виїзду за межі України протягом п`ятнадцяти років та відсутності доказів ухилення від виконання судового рішення, та прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галамага Н.М.,підлягає задоволенню, ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 30.12.2025 року – скасуванню, з ухвалення постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галамага Н.М., про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галамага Наталія Михайлівна, задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 30 грудня 2025 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Галамага Наталія Михайлівна, задовольнити та скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , встановлене ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.09.2011 року у справі № 6-89/11.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
У зв`язку з навчанням суддів колегії суддів Сегеди С.М. і Громіка Р.Д. в період з 18 по 22 травня 2026 в НШСУ, повне судове рішення складено в перший робочий день після 22.05.2026 - 25.05.2026.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда 

Р.Д. Громік

О.С. Комлева