Справа № 159/5067/25
Провадження № 2/159/1135/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – Чалого А.В.,
за участі секретаря судового засідання Посполітак Г.О., 
відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковеля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» (далі позивач, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №5909868 від 21.02.2023 в розмірі 21968,24 гривень, що складається з: 14993,18 гривень – заборгованості за тілом кредиту; 6975,06 гривень заборгованості за відсотками, а також судові витрати в розмірі 2422,40 гривень та 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 лютого 2023 року між первісним кредитором ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5909868, за умовами якого відповідачка отримала 14997,50 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, зі строком дії на 30 днів. Незважаючи на виконання кредитодавцем умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконала, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виник борг в розмірі 21968,24 гривень. 26.03.2024 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу за № 2603, згідно з яким ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс», в тому числі і до ОСОБА_1 , в якої станом на 21.07.2025 заборгованість за кредитом становила 21968,24 гривень, з яких: 14993,18 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 6975,06 гривень заборгованість за відсотками.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
23.10.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки.
Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2025 позовні вимоги товариства задоволено в повному обсязі.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2026 заочне рішення суду скасоване, справу призначено до судового розгляду.
27.02.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.
27.03.2026 судове засідання відкладено для виклику представника позивача.
28.04.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні.
01.06.2026 судове засідання відкладено для ухвалення та проголошення рішення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти ухвалення заочного рішення не надав.
Відповідачка в судовому засіданні факт укладення кредитного договору не заперечувала, проте суму боргу не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.02.2023 ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 5909868. Згідно умов вказаного договору сторони узгодили його істотні умови, а саме: суму кредиту у розмірі 14997,50 грн, строк кредиту - 30 днів, дату повернення кредиту 23.03.2023, процентну ставку за перший день користування кредитом – 10,000%, з другого по п`ятнадцятий день користування кредитом – 1,3000%, з шістнадцятого до дев`яностий день користування кредитом – 3,0000%, порядок та умови надання кредиту, пролонгацію строку кредиту та відповідальність сторін .
У зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов`язання за кредитним договором, відповідачка ініціювала продовження користування кредитом, внаслідок чого укладено Додаткові угоди до кредитного договору від 21.02.2023, строк користування якими неодноразово продовжувався. 
Додатковою угодою №5909868-6 від 09.05.2023 ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та відповідачка продовжили строк користування кредитом до 08.06.2023.
26.03.2024 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 2603, згідно умов якого до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перейшло право грошової вимоги, в тому числі і права вимоги до відповідачки.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №2603 від 26.03.2024 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №5909868 від 21.02.2023 на суму 21968,24 гривень.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачкою, укладення кредитного договору №5909868 від 21.02.2023 на умовах визначених кредитодавцем.
Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором.
Згідно з наданим суду розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за договором №5909868 від 21.02.2023 становить 21968,24 гривень, з яких: 14993,18 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 6975,06 гривень - заборгованість за відсотками.
З виписки з особового рахунку ОСОБА_1 від 21.05.2025 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» додатково проценти не нараховувало.
Щодо наданих суду відповідачкою заперечень про розмір заборгованості, суд зазначає, що пунктом 1.13 Договору передбачено, що обов`язковою умовою для продовження строку кредитування є плата позичальником платежу у розмірі встановлено додатковою угодою. Внесений платіж зараховується в рахунок оплати процентів, що нараховані та на момент такої оплати, та рахунок часткової оплати кредиту (у разі, якщо сума платежу перевищує розмір нарахованих процентів).
Зважаючи, що відповідачка неодноразово продовжувала строк дії договору, то внесені нею кошти скеровувались на погашення вже нарахованих відсотків, а оскільки внесена сума покривала лише проценти, тіло кредиту не погашалося.
Таким чином, зважаючи, що відповідачка свої зобов`язання перед кредитором не виконала, а позивач набув у встановленому законом порядку право грошової вимоги до останньої, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 гривень судового збору.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Згідно із вимогами статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача у даній справі представляє адвокат Бачинський О.М. на підставі ордеру та договору про надання правничої допомоги.
До позовної заяви було додано копію договору про надання правової допомоги №250717-15Ш від 17.07.2025 та розрахунок суми судових витрат у даній справі.
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.
Однак, матеріали справи не містять жодної квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касових чеків, які підтверджують факт оплати правової допомоги, наданої під час розгляду даної справи.
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесені ним витрати на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 263-268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №5909868 від 21.02.2023 в розмірі 21968 (двадцять одну тисячу дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 24 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування судового збору.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» , місцезнаходження: вул.Ст.Бандери,87, офіс 54, м.Львів, ЄДРПОУ 42655697.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено 04.06.2026.

Головуючий:	А. В. ЧАЛИЙ