ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4245/26 Справа № 215/7840/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Лідовська А.А.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2026 року, ухвалене суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складення повного судового рішення 08 січня 2026 року,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2026 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» (далі ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ»), в якій, уточнивши позовні вимоги, просила визнати наказ 28-08/1 від 28.08.2025 року ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» незаконним та скасувати його.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 01.03.2023 року по 01.09.2025 року працювала в ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» на посаді прибиральниці службових приміщень, на об`єкті клінінгу ЦГЗК, фабрика збагачування. Трудові відносини були оформлені з 01.06.2025 року. Крім того, з вересня 2023 року вона є головою первинної профспілкової організації ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ», про що адміністрація була повідомлена поштовим відправленням. 29.08.2025 року на її номер телефону у месенджері «Вайбер» від менеджера ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» було надіслано наказ від 28.08.2025 року, за підписом директора Яковенко-Коршун Ю.Л. «Про переміщення працівників». Згідно цього наказу семеро прибиральників, які працюють на території ЦГЗК переміщувались без зміни умов праці, оплати праці та графіка змінності на інші віддалені об`єкти клінінгу ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ», а саме ПівнГЗК та ІнГЗК.
Вважає цей наказ незаконним, оскільки він є завуальованим переведенням працівників, яке потребує згоди як самих працівників так і профспілкового виборного органу. Звертає увагу, що на їх перепустках (а у неї і у наказі про прийняття на роботу) зазначене конкретне місце роботи – територія ЦГЗК, куди вона йшла працювати за умовами договору. Також вона, як прибиральниця лазень фабрики збагачування ЦГЗК, працювала з 01.03.2023 року по 01.09.2025 року за графіком роботи доба праці-три доби відпочинку, а в розпорядженні зазначений графік роботи: п`ять днів робочих - два дні відпочинку. Таким чином, позивач вважає, що в наказі про переміщення працівників має місце зміна істотних умов трудового договору – конкретного місця роботи та графіка змінності, членів виборного органу первинної профспілкової організації, що потребує обов`язкової згоди профкому. Ні до 29.08.2025 року, а ні до теперішнього часу узгодження цього питання з профспілкою не відбулося, що є грубим порушенням чинного трудового законодавства.
Посилається, що 04.09.2025 року вона заступила за графіком своєї роботи, а саме доба праці – три доби відпочинку на своє робоче місце – лазня фабрики збагачування ЦГЗК і відпрацювала її повністю, про що нею, як головою профспілки, було складено відповідний акт. Тобто, вона вступила з новим надавачем клінінгових послуг на території ЦГЗК у фактичні трудові відносини та в подальшому перепустка позивача відповідачем була анульована та доступ до робочого місця став неможливим. В службовій записці про анулювання перепусток так і в оскаржуваному наказі про переміщення від 28.08.2025 року, причиною таких дій роботодавця вказано, що ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» перестало надавати клінінгові послуги на території ПрАТ ЦГЗК з 01.09.2025 року.
Позивач вважає, що ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» в розумінні ст. 36-1 КЗпП є відчужувачем, а набувачем є інше підприємство, яке прийшло на територію ЦГЗК, тому при зміні істотних умов праці, спричинених передачею суб`єкта господарювання, працівник має бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Звертає увагу на те, що її не було повідомлено про зміни істотних умов праці та підприємство відповідача за 10 днів до орієнтованої дати передачі суб`єкта господарювання не зверталося до профспілки. Таким чином, позивач вимушена прогулювати роботу, тому просить визнати наказ 28-08/1 від 28.08.2025 року ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» незаконним та скасувати його.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2026 року скасувати. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 2006 року ЦГЗК вивів в аутсорсинг надання послуг з прибирання надання послуг з прибирання як території, так і службових та виробничих приміщень своїх структурних підрозділів. Персонал, який був задіяний у цьому процесі (прибиральниці) також були переведені до першого аутсорсинг партнера фірми «Проместетика». Згодом разом з правом надавати клінінгові послуги на території ЦГЗК за результатами тендеру персонал прибиральниць автоматично переводився до такої нової клінінгової компанії. Остання перед ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» компанія аутсорсер з надання клінінгових послуг була «Кріст-Сервіс» і з неї при закінченні надання клінінгових послуг згідно з договором весь персонал прибиральниць був переведений до ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ», яка виборола тендер. Посилається, що судом першої інстанції не був врахований той факт, що при зупиненні надання клінінгових послуг згідно з відповідним договором обслуговуючий персонал (прибиральниці) переводився до наступного аутсорсинг партнера. З цієї причини втрачається мотив переміщення, зазначений в оскаржуваному наказі. 
Також посилається, що відповідно умов укладеного трудового договору, що відображено в наказі про прийняття на роботу, зазначено певне місце роботи – ЦГЗК, режим роботи – 8-ми годинний при 41-годинному тижневому, що не відповідає дійсності. В дійсності у неї був робочий графік доба праці – три доби відпочинку, що відповідає табелю. Наполягає, що оспорюваним наказом змінено її режим роботи, що визнає і сам відповідач. Посилаючись на положення ст. 32 КЗпП, зазначає, що до істотних умов праці належить і режим роботи. Зміна графіку роботи можлива тільки при переведенні і за згодою як самого працівника та і виборного органу первинного профспілкової організації, членом якої він є. Тому змінюючи місце роботи та режим роботи керівництво свідомо йшло на порушення законних прав працівників 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Посилається, що наказ №28-08/1 від 28.08.2025 року «Про переміщення працівників» був виданий у межах повноважень роботодавця, не порушував трудових прав апелянта, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 ,яка наполягала на задоовленні апеляційної скарги з викладених у ній підстав, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, 01.06.2023 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» на основне місце, до структурного підрозділу Імпульс-ЦГОК, на посаду прибиральника службових приміщень, тривалість робочого дня (тижня) 40 год 00 хв., оклад 6700 грн., що підтверджується наказом №12 про прийняття на роботу від 31.05.2023 (а.с. 7).
Згідно посвідчення №2176, позивач є головою первинної профспілкової організації НПГУ ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» (а.с. 8 зворот).
Відповідно копії перепустки ПрАТ «ЦГЗК» №880 працівника стороннього підприємства ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ», виданої на ім`я ОСОБА_1 , посада – прибиральник, територія ЦГЗК, дійсне до 31.12.2025 (а.с. 18).
З наказу №28-08/1 від 28.08.2025 року виданого ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» вбачається, що у зв?язку з припиненням з 01.09.2025 року ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» надання ПрАТ «ЦГЗК» послуг з прибирання службових, виробничих та санітарно-побутових приміщень на території ПрАТ «ЦГЗК» за договором № 953-53-04 від 01.02.2025 року, та керуючись ст. 32 КЗпП України, наказано: 1. перемістити з 01.09.2025 року наступних працівників: ОСОБА_2 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_3 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_4 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_5 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_6 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_1 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_7 , прибиральника службових приміщень, без зміни посади, трудової функції, умов оплати праці, режиму роботи та пільг - в межах м. Кривого Рогу: з території ПрАТ «ЦГЗК» на територію ПрАТ «ІНГЗК» та ПрАТ «ПІВНГЗК»; 2. ознайомити кожного працівника з цим наказом під підпис не пізніше 29.08.2025 року; у разі відмови від підпису - скласти акт та продублювати повідомлення електронною поштою/месенджером і/або рекомендованим листом (а.с. 10).
Відповідно листа директора ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» ОСОБА_8 від 03.09.2025 року, наданого на подання Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ», роз`яснено, що передача суб`єкта господарювання у розумінні ст. 36-1 КЗпП України не відбувалася, а мало місце припинення господарських відносин з окремим замовником та внутрішнє перерозподілення в межах одного роботодавця - ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ». При переміщенні не змінюються: роботодавець, посада/функції, оплата праці, режим роботи та інші істотні умови. Локація виконання роботи визначається характером послуг на об`єктах замовників у межах тієї ж місцевості. Разом з тим, ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» гарантує: збереження посад окладів/тарифів, дотримання встановлених графіків, безпечні умови праці та належні інструктажі, попереднє письмове повідомлення у випадку, якщо в майбутньому виникне потреба змінити істотні умови праці (а.с. 11).
Згідно наданого позивачем електронного звернення від 03.09.2025 року, остання зверталася до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з проханням здійснити інспекційне відвідування ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ», притягнути ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» до відповідальності у вигляді штрафу на підставі абз. 10 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, притягнути до адміністративної відповідальності посадових осіб ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» за порушення вимог законодавства про працю на підставі ч. 1 ст. 41 КУпАП та видати припис про скасування наказу про переміщення працівників від 28.08.2025 року (а.с. 13-14).
Також до матеріалів справи позивачем додано акт, підписаний членами профспілки ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» про графік змінності прибиральниць службових приміщень (лазень) фабрики збагачування ЦГЗК, згідно якого, вони підтверджують, що є працівниками ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» та з 01.03.2023 року до теперішнього часу працюють за графіком змінності доба праці-три доби відпочинку на об`єкті клінінгу фабрика збагачування ЦГЗК (а.с. 15-16).
Згідно табелю звіту робочого часу за лютий 2025 ОСОБА_1 відпрацювала 7 змін, за березень 2025 - 7 змін, за квітень 2025 - 8 змін, за травень 2025 – 8 змін, червень 2025 – 7 змін, за липень 2025 - 8 змін, за серпень 2025 - 8 змін (а.с. 20-23).
Згідно акту від 04.09.2025 року, складеного головою ППО НПГУ ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» Дубініною Л.В. та членом профкому ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як прибиральник службових приміщень фабрики збагачування ЦГЗК заступила до виконання своїх трудових обов`язків на добову зміну з 07:00 год. 03.09.2025 (а.с. 26).
До матеріалів справи позивачем додано лист ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» на ім`я директора по аналізу та управлінню ризиками безпеки ПрАТ «ЦГЗК» від 01.09.2025 року, в якому товариство просить анулювати перепустки працівникам ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» в зв`язку з тим, що послугу з клінінгу буде надавати інша компанія (а.с. 28).
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції, виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно частини 1статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.
Положеннями статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу 01.06.2023 року до ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» на основне місце до структурного підрозділу Імпульс-ЦГОК на посаду прибиральника службових приміщень, тривалість робочого дня (тижня) 40 год 00 хв., оклад 6 700 грн., що підтверджується наказом №12 про прийняття на роботу від 31.05.2023 року.
До суду позивач звернулася з позовом про визнання наказу про переміщення незаконним та його скасування.
З наказу №28-08/1 від 28.08.2025 виданого ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» вбачається, що у зв?язку з припиненням з 01.09.2025 року ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» надання ПрАТ «ЦГЗК» послуг з прибирання службових, виробничих та санітарно-побутових приміщень на території ПрАТ «ЦГЗК» за договором № 953-53-04 від 01.02.2025 року, та керуючись ст. 32 КЗпП України, наказано: 1. перемістити з 01.09.2025 року наступних працівників: ОСОБА_2 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_3 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_4 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_5 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_6 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_1 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_7 , прибиральника службових приміщень, без зміни посади, трудової функції, умов оплати праці, режиму роботи та пільг - в межах м. Кривого Рогу: з території ПрАТ «ЦГЗК» на територію ПрАТ «ІНГЗК» та ПрАТ «ПІВНГЗК»; 2. ознайомити кожного працівника з цим наказом під підпис не пізніше 29.08.2025 року; у разі відмови від підпису - скласти акт та продублювати повідомлення електронною поштою/месенджером і/або рекомендованим листом.
Згідно ч. 1 статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законодавством.
У пункті 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що згідно зі статтею 32 КЗпП України переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.
Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці.
Переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.
Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.
Поняття «переміщення» у цій нормі застосовується у судовій практиці у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті.
Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника.
З аналізу положень частини третьої статті 32 КЗпП України, зміна істотних умов праці включає зміну системи та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших. Перелік істотних умов праці не є вичерпним.
Про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці (ч. 3 ст. 32 КЗпП України).
Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (ч. 4 ст. 32 КЗпП України).
Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. 
Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.
Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 582/1001/15-ц.
Зі спірного наказу №28-08/1 від 28.08.2025 року вбачається, що відповідач, у зв?язку з припиненням з 01.09.2025 року ним надання ПрАТ «ЦГЗК» послуг з прибирання службових, виробничих та санітарно-побутових приміщень на території ПрАТ «ЦГЗК» за договором № 953-53-04 від 01.02.2025 року наказав перемістити з 01.09.2025 року наступних працівників: ОСОБА_2 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_3 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_4 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_5 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_6 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_1 , прибиральника службових приміщень, ОСОБА_7 , прибиральника службових приміщень, без зміни посади, трудової функції, умов оплати праці, режиму роботи та пільг - в межах м. Кривого Рогу: з території ПрАТ «ЦГЗК» на територію ПрАТ «ІНГЗК» та ПрАТ «ПІВНГЗК»; 2. ознайомити кожного працівника з цим наказом під підпис не пізніше 29.08.2025 року; у разі відмови від підпису - скласти акт та продублювати повідомлення електронною поштою/месенджером і/або рекомендованим листом (а.с. 10).
Проаналізувавши вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «ІМПУЛЬС-КОМПАНІ» було прийнято спірний наказ від 28.08.2025 року враховуючи інтереси виробництва. 
Крім того, колегія суддів враховує, що позивачка ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надала не надала належних та допустимих доказів, які свідчили б про зміну істотних умов праці після переміщення її на інший структурний підрозділ для виконання її трудових обов`язків.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час.
За пунктом 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України (який є чинним з 24 березня 2022 року) під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ (який набрав чинності з 24 березня 2022 року) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.
За частиною другою статті 3 Закону України № 2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.
Цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3 Прикінцевих положень Закону України № 2136-ІХ).
Враховуючи обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача з впровадження будь-яких змін в організації виробництва і праці як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які є доцільними для покращення ефективності своєї діяльності, були правомірними. Отже, дії відповідача щодо зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими. Відповідач дотримався установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Також колегія суддів не приймає посилання позивача щодо непогодження з профспілковою організацією змін істотних умов праці, оскільки дійсно, відповідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.
Однак, з наданих до суду доказів вбачається, що не змінився графік роботи позивача, її умови оплати праці, тобто з доданих доказів вбачається, що не відбулося таких змін умов праці, які потребують погодження з профспілковою організацією.
За статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення на користь апелянта.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 квітня 2026 року.

Головуючий:

Судді: