ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
03 березня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/720/25 	

Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.  
за участю секретаря судового засідання Шевчук К.О.
Розглянув справу у порядку загального позовного провадження
за позовом Теребовлянської міської ради, вул. Князя Василька, 104 а, м. Теребовля. Тернопільська область
до відповідача Акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз", вул. Івана Франка,14, с. Славсько, Стрийський район, Львівська область
про стягнення заборгованості у розмірі 651 459,01 грн.
За участю учасників судового процесу:
від позивача: Ярмусь В.Д. – адвокат.

Судові процедури
Судом роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах справи відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України. 
Фіксування судового засідання технічними засобами здійснюється відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.
Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених статтями 35-37 Господарського процесуального кодексу України не надходило. 

Суть справи. 
Теребовлянська міська рада звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" про стягнення заборгованості у розмірі 651 459,01 грн.

Відкриття провадження у справі. 
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025, для розгляду справи №921/720/25 визначено суддю Боровця Я.Я.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.12.2025 відкрито провадження у справі №921/720/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.01.2026.
Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Підготовче провадження.
Підготовче засідання вперше призначено на 12.01.2026.
Ухвалою суду від 12.01.2026 підготовче засідання відкладено на 29.01.2026 з підстав, викладених в ній.
Ухвалою суду від 29.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/720/25 до судового розгляду по суті на 17.02.2026.

Розгляд справи по суті.
У судовому засіданні – 17.02.2026 розпочато розгляд справи по суті.
Протокольною ухвалою від 17.02.2026 судове засідання відкладено на 25.02.2026.
При розгляді справи по суті, суд з`ясував обставини справи, дослідив докази у справі, заслухав обґрунтування позовних вимог представника позивача, його вступне та заключне слово.
У судовому засіданні 25.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення у справі №921/720/25 та оголошено перерву до 03.03.2026, про що зазначено у протоколі судового засідання.
У судовому засіданні 03.03.2026 суд оголосив скорочене рішення, відповідно до вимог статті 240 ГПК України.

Аргументи сторін
Правова позиція позивача.
В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов Договорів оренди землі від 09.12.2009 за № 4027 та за №4024 в частині сплати орендних платежів за період з 2021 року по 2024 рік у розмірі 651 459,01 грн.
Також, у зв"язку з невиконанням відповідачем умов спірних правочинів позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 124 674,54 грн та 3% річних у розмірі 32 790,50 грн.
В якості правових підстав позову позивач зазначає зокрема статті Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про оцінку земель".
Представник позивача в судове засідання з"явився, підтримав позов та просить задоволити повністю.

Заперечення відповідача.
Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, однак надіслав відзив (вх.№57 від 05.01.2026), зі змісту якого вбачається, що заперечує щодо позову з підстав, викладених в ньому. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 

Відповідь на відзив.
12.01.2026 позивачем надіслано відповідь на відзив, відповідно до статті 166 ГПК України, згідно якої доводи відповідача вважає безпідставними.

Фактичні обставини, встановлені судом.
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна Акціонерне товариство "Концерн Галнафтогаз" є власником нерухомого майна, нежитлової будівлі/ автозаправочної станції з операторною і магазином супутніх товарів, АЗС загальною площею 175,2 кв.м. за адресою вул. Князя Василька,121, м. Теребовля, Тернопільська область, розміщеного на двох земельних ділянках комунальної власності - площею 0,0100 га, кадастровий номер 6125010100:03:003:0007 та площею 0,2900 га, кадастровий номер 6125010100:03:003:0005, що знаходяться за адресою вул. Князя Василька,121, м. Теребовля, Тернопільська область. 
09.12.2009 між Теребовлянською міською радою (Орендодавець/позивач) та ПАТ "Концерн Галнафтогаз" (Орендар/відповідач) укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф. за №4024. 
Відповідно до п. 1.1 Договору оренди №4024 Орендодавець передає на підставі рішення №1863 XXVI сесії V скликання Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 26.02.2009 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ВАТ "Концерн Галнафтогаз" та рішення №2338 XXXV сесії V скликання Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 22.10.2009 "Про внесення змін в рішення міської ради №1863 від 26.02.2009 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ВАТ "Концерн Галнафтогаз"", а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (автозаправна станція з операторною і магазином супутніх товарів), яка знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Теребовля, вул. Князя Василька, 121. 
Згідно з пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 Договору оренди №4024 в оренду передається земельна ділянка площею 0,2900 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена та становить 678 223,00 грн відповідно до Інформації (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №2232, виданої Управлінням Держкомзему у Теребовлянському районі Тернопільської області 10.09.2009. На земельній ділянці знаходиться автозаправочна станція, що належить Відкритому акціонерному товариству "Концерн Галнафтогаз" на праві приватної власності. Кадастровий номер земельної ділянки 6125010100:03:003:0005. 
Договір укладений строком на 25 (двадцять п`ять) років. Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації у відповідному землевпорядному органі (п. 3.1 Договору оренди №4024). 
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 Договору оренди №4024 орендна плата за користування Об`єктом встановлена у розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що становить 67 822,30 грн та вноситься Орендарем щомісячно рівними частинами у розмірі 5651,86 грн без ПДВ на банківський рахунок в місцевий бюджет міста Теребовля. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням її індексації. Орендна плата вноситься у строк до 30 числа місяця, наступного за звітним. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік, а також у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - погіршення стану Об`єкта оренди не з вини Орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом. 
Також, 09.12.2009 між Теребовлянською міською радою (Орендодавець/позивач) та ПАТ "Концерн Галнафтогаз" (Орендар/відповідач) укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф. за №4027. 
Відповідно до п. 1.1 Договору оренди №4027 Орендодавець передає на підставі рішення №1863 XXVI сесії V скликання Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 26.02.2009 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ВАТ "Концерн Галнафтогаз" та рішення №2338 XXXV сесії V скликання Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 22.10.2009 "Про внесення змін в рішення міської ради №1863 від 26.02.2009 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ВАТ "Концерн Галнафтогаз"", а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (автозаправна станція з операторною і магазином супутніх товарів), яка знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Теребовля, вул. Князя Василька, 121. 
Згідно з пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 Договору оренди №4027 в оренду передається земельна ділянка площею 0,0100 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена та становить 23 387,00 грн відповідно до Інформації (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №2232, виданої Управлінням Держкомзему у Теребовлянському районі Тернопільської області 10.09.2009. На земельній ділянці знаходиться автозаправочна станція, що належить Відкритому акціонерному товариству "Концерн Галнафтогаз" на праві приватної власності. Кадастровий номер земельної ділянки 6125010100:03:003:0007. 
Договір укладений строком на 25 (двадцять п`ять) років. Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації у відповідному землевпорядному органі (п. 3.1 Договору оренди №4027). 
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 Договору оренди №4027 орендна плата за користування Об`єктом встановлена у розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що становить 2 338,70 грн та вноситься Орендарем щомісячно рівними частинами у розмірі 194,89 грн без ПДВ на банківський рахунок в місцевий бюджет міста Теребовлв. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням її індексації. Орендна плата вноситься у строк до 30 числа місяця, наступного за звітним. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік, а також у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - погіршення стану Об`єкта оренди не з вини Орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом. 
Дані договори зареєстровані у встановленому законом порядку та сторонами виконуються. 
В період з 27.02.2025 по 09.04.2025 в Теребовлянській міській раді Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області проводилась ревізія фінансово-господарської діяльності Теребовлянської міської ради за період з 01.01.2021 по 31.12.2024.
Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, встановлено, що АТ "Концерн Галнафтогаз" не сплачено орендну плату до бюджету Теребовлянської міської територіальної громади по двох договорах оренди від 09.12.2009, земельної ділянки за кадастровим номером 6125010100:03:003:0005 та земельної ділянки за кадастровим номером 6125010100:03:003:0007 за період 01.01.2021 по 31.12.2024 у загальній сумі 493 993,97 грн у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земельних ділянок. 
Рішенням Теребовлянської міської ради від 25.06.2020 № 8179 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів с. Залав"є, с. Плебанівка, м. Теребовля" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Теребовля, виготовлену ДП "Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (п. 3 Рішення). 
Згідно з пунктом 7 Рішення, нормативна грошова оцінка земель м. Теребовля вводиться в дію з 01 січня 2021 року. 
Пунктом 8 Рішення рекомендовано землекористувачам (платникам плати за землю) у встановленому законодавством порядку та строк з 01.01.2021 внести зміни в договори оренди в частині розрахунку орендної плати за землю. При поданні податкових декларацій з плати за землю застосовувати починаючи з 01.01.2021 нормативну грошову оцінку земель міста Теребовля затверджених цим рішенням. 
Рішення Теребовлянської міської ради від 25.06.2020 № 8179 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів с. Залав"є, с. Плебанівка, м. Теребовля" опубліковано на Інтернет сайті Теребовлянської міської ради (https://terebotg.in.ua/) для ознайомлення усіх фізичних та юридичних осіб, а також проєкт Рішення в газеті "ВОЛЯ" №20 (75/1471) від 15.05.2020. 
Також, 30.06.2020 рішення Теребовлянської міської ради від 25.06.2020 № 8179 направлено для відома начальнику Теребовлянського управління Головного управління ДФС у Тернопільській області для виконання та контролю в частині сплати орендної плати. 
Як зазначає позивач, що з 01.01.2021 вступила в силу нова нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Згідно з витягом з нормативної грошової оцінки земельної ділянки № НВ-6100389902025 від 27.02.2025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6125010100:03:003:0005 становить 3 531 860,35 грн. 
Відповідно до витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки № НВ-6100389852025 від 27.02.2025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6125010100:03:003:0007 становить 121 788,29 грн.
Як зазначає позивач, що відповідач оплачував орендну плату згідно договорів, однак починаючи з 01.01.2021 не повністю виконував свої зобов`язання та не в повному обсязі сплачується орендна плата згідно діючої нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 
07.05.2025 Теребовлянська міська рада листом № 02-16/894 повідомила про необхідність сплати орендної плати за землю з відповідним розрахунком несплаченої орендної плати у зв`язку із введенням в дію з 01.01.2021 нормативної грошової оцінки землі в загальній сумі 493 993,97 грн.
Однак, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення. 
Як стверджує позивач, що відповідач порушив умови договорів, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виник борг у розмірі 493 993,97 грн, про що свідчить розрахунок несплаченої орендної плати.
Позивачем, у зв"язку з порушенням строків оплати, нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 124 674,54 грн та 3% річних у розмірі 32 790,50 грн.
Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв"язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, які застосував суд.
Мотивована оцінка судом.
Всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши у сукупності усі докази, суд дійшов таких висновків.
Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.
Як визначено статтею 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Статтею 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. 
Земельні ділянки з кадастровим номером 6125010100:03:003:0007 та кадастровим номером 6125010100:03:003:0005 належать до комунальної власності, власником земельних ділянок є територіальна громада міста Теребовля в особі Теребовлянської міської ради.
Вказані земельні ділянки загальною площею 0,0100 га та 0,2900 га, знаходяться за адресою вул. Князя Василька,121, м. Теребовля, Тернопільська область. 
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.
Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
За змістом частини 9 статті 93 Земельного кодексу України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Згідно статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У пункті 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України передбачено, що серед загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства (стаття 648 Цивільного кодексу України).
У постанові від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19 Велика Палата Верховного Суду, зробила висновок, що за загальними правилами договори укладаються сторонами цивільних правовідносин, різновидами яких є правовідносини, які виникають з договорів оренди землі, на принципах рівності сторін, свободи договору, з урахуванням обов`язкових вимог такого виду договорів та зазначенням його істотних умов і у відповідній формі.

Як слідує з матеріалів справи, що 09.12.2009 між Теребовлянською міською радою (Орендодавець/позивач) та ПАТ "Концерн Галнафтогаз" (Орендар/відповідач) укладено Договори оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф. за №4024 та за №4027. 
Відповідно до п. 1.1 Договорів №4024 та №4027 Орендодавець передає на підставі рішення №1863 XXVI сесії V скликання Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 26.02.2009 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ВАТ "Концерн Галнафтогаз" та рішення №2338 XXXV сесії V скликання Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 22.10.2009 "Про внесення змін в рішення міської ради №1863 від 26.02.2009 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ВАТ "Концерн Галнафтогаз"", а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (автозаправна станція з операторною і магазином супутніх товарів), яка знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Теребовля, вул. Князя Василька, 121. 
Згідно з пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 Договору оренди №4024 в оренду передається земельна ділянка площею 0,2900 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена та становить 678 223,00 грн відповідно до Інформації (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №2232, виданої Управлінням Держкомзему у Теребовлянському районі Тернопільської області 10.09.2009. На земельній ділянці знаходиться автозаправочна станція, що належить Відкритому акціонерному товариству "Концерн Галнафтогаз" на праві приватної власності. Кадастровий номер земельної ділянки 6125010100:03:003:0005. 
Пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 Договору оренди №4027 визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 0,0100 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена та становить 23 387,00 грн відповідно до Інформації (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №2232, виданої Управлінням Держкомзему у Теребовлянському районі Тернопільської області 10.09.2009. На земельній ділянці знаходиться автозаправочна станція, що належить Відкритому акціонерному товариству "Концерн Галнафтогаз" на праві приватної власності. Кадастровий номер земельної ділянки 6125010100:03:003:0007. 
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 Договору оренди №4024 орендна плата за користування Об`єктом встановлена у розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що становить 67 822,30 грн та вноситься Орендарем щомісячно рівними частинами у розмірі 5651,86 грн без ПДВ на банківський рахунок в місцевий бюджет міста Теребовля. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням її індексації. Орендна плата вноситься у строк до 30 числа місяця, наступного за звітним. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік, а також у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - погіршення стану Об`єкта оренди не з вини Орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом. 
Згідно пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 Договору оренди №4027 орендна плата за користування Об`єктом встановлена у розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що становить 2 338,70 грн та вноситься Орендарем щомісячно рівними частинами у розмірі 194,89 грн без ПДВ на банківський рахунок в місцевий бюджет міста Теребовля. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням її індексації. Орендна плата вноситься у строк до 30 числа місяця, наступного за звітним. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік, а також у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - погіршення стану Об`єкта оренди не з вини Орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом. 
Договір укладений строком на 25 (двадцять п`ять) років. Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації у відповідному землевпорядному органі (п. 3.1 Договорів оренди №4024 та №4027). 
Договір виконує функцію безпосередньої правостворюючої підстави виникнення зобов`язання. Це означає, що права та обов`язки сторін, які становлять зміст зобов`язання, виникають із самого договору і не потребують інших факторів.
У відповідності до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.
Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).
У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення.
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №911/2768/20, від 30.06.2021 у справі №910/3140/19.
Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 Цивільного кодексу України.
Договори оренди земельної ділянки підписані та скріплені печатками сторін.
Доказів розірвання, зміни чи визнання спірних правочинів недійсними суду не надано. 
Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону України "Про оренду землі").
У статті 13 Закону України "Про оренду землі" вказано, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі (стаття 22 Закону України "Про оренду землі").
Згідно статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Частиною 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.
Орендар земельної ділянки зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (частина 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі").
За статтею 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з підп. 14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
За змістом підп. 14.1.147 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Отже, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі", підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з іншого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). 
Такий висновок наведено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 25.02.2025 у справі №908/929/24, від 13.10.2021 у справі № 910/14176/20, від 09.06.2020 у справі № 911/2685/18.
Подвійна правова природа орендної плати зумовлює ту обставину, що при визначенні її розміру, окрім норм цивільного, земельного законодавства та Закону України "Про оренду землі", необхідно враховувати і вимоги ПК України.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19.
Отже, договір оренди землі є цивільно-правовим договором оренди (найму), що регулюється ЦК України, іншими нормативними актами. Особливості правового регулювання відносин з оренди землі обумовлюються, зокрема, формою власності на земельні ділянки, що орендуються.
Так, норми, що регулюють розмір, форму та порядок внесення орендної плати за землі державної та комунальної власності, характеризуються більшим ступенем імперативності регулювання порівняно із землями приватної власності.
Щодо використання нормативної грошової оцінки для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності, суд зазначає, що для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України "Про оцінку земель".
Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Відповідно до ч.5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Статтею 13 Закону України "Про оцінку земель" встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно із ч. 1 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
За змістом статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".
Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений ст. 23 Закону України "Про оцінку земель". Технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації (крім випадків, визначених частиною третьою цієї статті). Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.
Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Положеннями п.289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Отже, нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.
Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абз 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель").
Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. 
Зазначене відповідає положенням ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Суд зазначає, що з моменту початку застосування відповідно до п.271.2 ст. 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки.
Вказана позиція послідовно підтримується Верховним Судом. Так, у постанові ВП ВС від 15.10.2025 у справі № 907/882/22 застосовуються правові висновки, викладені в постанові ВП ВС від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22, і зазначається, що у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати, зміна вказаної нормативної грошової оцінки призводить до зміни розміру орендної плати. Водночас технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що орендується, затверджує орган місцевого самоврядування відповідним рішенням без узгодження з орендарем земельної ділянки. Натомість в орендаря земельної ділянки державної або комунальної власності з моменту введення в дію нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки.
Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1.). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4.). Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу (пункт 288.7).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель (пункт 289.3 статті 289 ПКУ).
Інформація про коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за кожен рік оприлюднюється у медіа та на офіційному сайті Держгеокадастру України.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки становив за 2021 рік - 1,1; за 2022 рік - 1,15; за 2023 - 1,051 ; за 2024 - 1,051.
Орендодавець у випадку зміни розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної чи комунальної власності вправі вимагати від орендаря сплати орендної плати у зміненому розмірі, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми.
Належному способу захисту орендодавця у такому випадку відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем. 
Водночас несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №914/2848/21.
Врахувавши особливості правовідносин з оренди земель державної та комунальної власності, які характеризуються наявністю імперативних елементів, Велика Палата Верховного Суду здійснила системний аналіз законів "Про оренду землі", "Про оцінку земель" та Податкового кодексу України і дійшла висновку, що зміна нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності призводить до зміни розміру орендної плати. При цьому технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що орендується, затверджує орган місцевого самоврядування відповідним рішенням без узгодження з орендарем земельної ділянки. Натомість в орендаря земельної ділянки державної або комунальної власності з моменту введення в дію нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки.
Правовий висновок наведений у постанові Великої палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23.
У зв`язку із викладеним суд зазначає, що момент зміни розміру орендної плати за земельними ділянками у спірних правовідносинах настав з моменту зміни нормативно-грошової оцінки земель рішенням міської ради від 25.06.2020 № 8179 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів с. Залав"є, с. Плебанівка, м. Теребовля".
Так, Рішенням Теребовлянської міської ради від 25.06.2020 № 8179 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів с. Залав"є, с. Плебанівка, м. Теребовля" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Теребовля, виготовлену ДП "Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (п. 3 Рішення). 
Згідно з пунктом 7 Рішення, нормативна грошова оцінка земель м. Теребовля вводиться в дію з 01 січня 2021 року. 
Пунктом 8 Рішення рекомендовано землекористувачам (платникам плати за землю) у встановленому законодавством порядку та строк з 01.01.2021 внести зміни в договори оренди в частині розрахунку орендної плати за землю. При поданні податкових декларацій з плати за землю застосовувати починаючи з 01.01.2021 нормативну грошову оцінку земель міста Теребовля затверджених цим рішенням. 
Рішення Теребовлянської міської ради від 25.06.2020 № 8179 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів с. Залав"є, с. Плебанівка, м. Теребовля" опубліковано на Інтернет сайті Теребовлянської міської ради (https://terebotg.in.ua/) для ознайомлення усіх фізичних та юридичних осіб, а також проєкт Рішення в газеті "ВОЛЯ" №20 (75/1471) від 15.05.2020. 
Також, 30.06.2020 рішення Теребовлянської міської ради від 25.06.2020 № 8179 направлено для відому начальнику Теребовлянського управління Головного управління ДФС у Тернопільській області для виконання та контролю в частині сплати орендної плати. 
Частиною третьої статті 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Отже, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу.
За правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі №646/4738/19, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20 (п. 7.19), у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/20, у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 910/8770/19, у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 904/4933/15, у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 751/1543/19.
Згідно з витягом з нормативної грошової оцінки земельної ділянки № НВ-6100389902025 від 27.02.2025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6125010100:03:003:0005 становить 3 531 860,35 грн. 
Відповідно до витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки № НВ-6100389852025 від 27.02.2025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6125010100:03:003:0007 становить 121 788,29 грн.
Судом встановлено, що з урахуванням відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, зазначених у витягах з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 27.02.2025, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 6125010100:03:003:0005, у 2021 становила 2371877,52 грн, у 2022 - 2609065,27 грн, у 2023 - 3000425,06 грн, у 2024 – 3153446,74 грн та нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 6125010100:03:003:0007, у 2021 становила 81788,88 грн, у 2022- 89967,77 грн, у 2023 - 103462,93 грн, у 2024 - 108739,54 грн. 
Згідно розрахунку (викладеного у позовній заяві) несплаченої орендної плати за земельні ділянки вбачається, що орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером 6125010100:03:003:0005 становить 477 527,09 грн, з них: у 2021 році – 100 923,17 грн; у 2022 році – 112 151,03 грн; у 2023 році – 129 541,43 грн та у 2024 році – 134 911,46 грн, 
а відносно земельної ділянки з кадастровим номером 6125010100:03:003:0007 становить 16 466,88 грн, з них: у 2021 році – 3 480,46 грн; у 2022 році – 3 867,28 грн; у 2023 році – 4 466,99 грн та у 2024 році – 4 652,13 грн.
Однак, згідно розрахунку (долученого до позовної заяви) несплаченої орендної плати за земельні ділянки вбачається, що орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером 6125010100:03:003:0005 становить 477 527,10 грн, з них: у 2021 році – 100 923,17 грн; у 2022 році – 112 151,03 грн; у 2023 році – 129 541,44 грн та у 2024 році – 134 911,46 грн, 
а відносно земельної ділянки з кадастровим номером 6125010100:03:003:0007 становить 16 466,88 грн, з них: у 2021 році – 3 480,47 грн; у 2022 році – 3 867,28 грн; у 2023 році – 4 466,99 грн та у 2024 році – 4 652,13 грн.

Судом, здійснено перевірку розрахунку та встановив, що орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером 6125010100:03:003:0005 становить 477 527,09 грн, з них: у 2021 році – 100 923,17 грн; у 2022 році – 112 151,03 грн; у 2023 році – 129 541,43 грн та у 2024 році – 134 911,46 грн, 
а відносно земельної ділянки з кадастровим номером 6125010100:03:003:0007 становить 16 466,88 грн: у 2021 році – 3 480,47 грн; у 2022 році – 3 867,29 грн; у 2023 році – 4 466,99 грн та у 2024 році – 4 652,13 грн.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).
Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. 
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
07.05.2025 Теребовлянська міська рада листом № 02-16/894 повідомила про необхідність сплати орендної плати за землю з відповідним розрахунком несплаченої орендної плати у зв`язку із введенням в дію з 01.01.2021 нормативної грошової оцінки землі в загальній сумі 493 993,97 грн.
Однак, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення. 
Доказів, які б підтверджували сплату відповідачем орендних платежів, матеріали справи не містять.
Враховуючи наведене, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають до задоволення у розмірі 493 993,97 грн, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Щодо заперечень відповідача, то суд зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22 вказала, що для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Також Велика Палата конкретизувала свій висновок щодо застосування у сукупності статей 5, 13 Закону України "Про оцінку земель", статті 21 Закону України "Про оренду землі", пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України, викладений у постанові від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19, про те, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Натомість Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки.
Як визначено статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 32 790,50 грн, суд встановив таке.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Так, матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строки сплати орендної плати, у зв`язку з чим позивачем за неналежне виконання умов Договору та відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 32 790,50 грн.
Судом, здійснено розрахунок 3% річних, за допомогою калькулятора програми "Ліга", який становить 32 720,76 грн (міститься в матеріалах справи).
Отже, суд прийшов до висновку, що вірно обрахованими є 3 % річних у розмірі 32 720,76 грн та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. В іншій частині щодо стягнення 3% річних у розмірі 69,74 грн, то суд вважає їх безпідставно нарахованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 124 674,54 грн, суд встановив таке.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
У зв"язку з порушенням відповідачем строків сплати орендної плати, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 124 674,54 грн.
Судом, перевірено розрахунок інфляційних втрат та вважає вірно обрахованим, а тому позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 124 674,54 грн, такими, що підлягають до задоволення, як правомірно заявлені.

Позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.
Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.
При аналізі доводів сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні "Трофимчук проти України" зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03).
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. 
Правова позиція, наведена у постановах Верховного суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.
З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновок суду.
Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві, що вимагає від держави його втілення в правотворчу та правозастосовчу діяльність, зокрема в закони, зміст яких має відповідати критеріям соціальної справедливості, рівності тощо.
Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права.
Принципи права - це основні ідеї, вихідні положення, які закріплені в законі, мають загальну значущість, вищу імперативність (веління) і відображають суттєві положення права.
Верховний Суд у справі № 521/17654/15-ц (постанова від 16 січня 2019 року) при вирішенні спору застосував загальні засади цивільного права - принцип справедливості, добросовісності та розумності, а також керувався однією з аксіом цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", що означає: "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права".
При цьому Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.
Статтею 3 Цивільного кодексу України визначено, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність.
Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, згідно статті 13 Цивільного кодексу України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов`язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.
За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог частково та стягнення 493 993,97 грн заборгованості, 124 674,54 грн інфляційних втрат, 32 720,76 грн 3% річних. У решті частин позовних вимог, слід відмовити.

Судові витрати.
При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (пункт 5 частини 1 статті 237 ГПК України).
Як передбачено пунктом 2 частини 5 статті 238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Щодо судового збору у розмірі 7 817,52 грн.
Як передбачено частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Суд звертає увагу на те, що позовна заява подана за допомогою підсистеми "Електронний суд".
Зважаючи на це, при зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 7 817,52 грн. 
Вказана сума визначена з урахуванням коефіцієнту пониження розміру ставки судового збору - 0,8.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. 
Факт зарахування сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 7 817,52 грн до спеціального фонду державного бюджету України підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованою Господарським судом Тернопільської області (міститься в матеріалах справи).
У силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 7 817,51 грн покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судового збору у розмірі 0,01 грн, суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір". 
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру – 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позовної заяви немайнового характеру – 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Предметом судового розгляду у справі №921/720/25 є вимога майнового характеру – стягнення заборгованості у розмір 651 459,01 грн, за яку належить до сплати 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 7 817,51 грн. 
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 7 817,52 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №892 від 25.11.2025.
Таким чином, сума зайво сплаченого судового збору становить 0,01 грн.
Згідно статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Для повернення зайво сплаченого судового збору у розмірі 0,01 грн судового збору з Державного бюджету України, сплаченого при поданні позову, позивачу необхідно звернутися до суду із відповідним клопотанням.

03.03.2026 при проголошенні скороченого рішення судом зазначено, зокрема суму заборгованості 493 993,95 грн замість 493 993,97 грн.
Частиною 7 статті 233 ГПК України передбачено, що виправлення в судових рішеннях повинні бути застережені перед підписом судді.
Зважаючи на наведене, суд робить застереження про виправлення в цій частині судового рішення до його підписання суддею.

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задоволити частково.
2. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 7 816,67 грн покласти на відповідача та у розмірі 0,84 грн покласти на позивача.
3. Стягнути з Акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз", код ЄДРПОУ 31729918, вул. Івана Франка,14, с. Славсько, Стрийський район, Львівська область на користь Теребовлянської міської ради, код ЄДРПОУ 040584564, вул. Князя Василька,104 А, м. Теребовля, Тернопільська область 493 993,97 грн заборгованості, 124 674,54 грн інфляційних втрат, 32 720,76 грн 3% річних та 7 816,67 грн судового збору. 
4. У решті частин позовних вимог, відмовити.
5. Видати наказ стягувачу після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256-257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Примірник рішення надіслати сторонам у справі до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.
Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення підписано "16" червня 2026 року. 

Суддя Я.Я. Боровець