ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року   Справа № 924/49/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Філіпова Т.Л. 
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
від позивача - ОСОБА_1 , Богач А.А.;
від відповідача - Величко В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26 (повний текст складено 10 березня 2026 року) та на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26 (повний текст складено 25 березня 2026 року, суддя Заверуха С.В.) 
за позовом ОСОБА_1 
до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний"
про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколами №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року, №6 від 17 лютого 2022 року, №8 від 14 грудня 2023 року 

ВСТАНОВИВ:
14 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколами №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року, №6 від 17 лютого 2022 року, №8 від 14 грудня 2023 року.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколами №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року, №6 від 17 лютого 2022 року та №8 від 14 грудня 2023 року.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що обставини щодо правомірності проведення спірних зборів, наявності необхідної кількості голосів співвласників для прийняття відповідних рішень, а також наслідків неналежного повідомлення позивача вже були предметом дослідження у справі №924/332/25 між тими самими сторонами, за результатами розгляду якої рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, частково задоволено позов та надано оцінку спірним рішенням загальних зборів, а тому доводи позивача щодо відсутності належної бази даних співвласників, неможливості встановлення кворуму та використання інформаційних довідок, складених після проведення зборів, не спростовують встановлених судом обставин та не можуть бути підставою для повторного перегляду тих самих питань.
Додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26 частково задоволено клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" від 13 березня 2026 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі.
Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" (м. Хмельницький, вул. Озерна, буд. 6/2А, код 40341561) 5000 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти вимог за клопотанням Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" від 13 березня 2026 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/49/26 відмовлено.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що місцевий господарський суд, визнавши нетотожність підстав позову у справах №924/332/25 та №924/49/26, фактично застосував висновки, викладені в іншій справі, без проведення самостійного дослідження нових обставин та доказів. На його думку, суд безпідставно поширив преюдиційне значення на обставини, які не були предметом дослідження у межах даного спору, чим неправильно застосував частину четверту статті 75 ГПК України.
Також скаржник вказує, що предмет доказування у даній справі охоплював нові обставини, зокрема часову невідповідність між датами проведення загальних зборів та датами формування інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав, які, на думку апелянта, використовувалися для формування складу співвласників та визначення кворуму. На переконання останнього, такі обставини могли свідчити про штучне формування документальної бази та ставлять під сумнів достовірність визначення складу співвласників, кількості голосів і правомочності проведених зборів. 
Окремо апелянт наголошує, що судом першої інстанції не виконано вимоги статті 86 ГПК України щодо всебічної оцінки доказів, оскільки суд не надав належної оцінки доводам про часову невідповідність документів, не здійснив аналіз взаємозв`язку між реєстровими даними, складом співвласників та результатами голосування, а також не дослідив питання відповідності використаних документів датам проведення спірних загальних зборів. 
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що на час розгляду спору здійснювалося кримінальне провадження №12025243460000594 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, у межах якого перевірялися обставини можливого підроблення офіційних документів. На думку апелянта, сама наявність такого провадження зумовлювала необхідність застосування судом підвищеного стандарту оцінки доказів та надання належної оцінки можливому впливу зазначених обставин на достовірність документальної бази відповідача.
Також скаржник вважає, що судом порушено його право на ефективну участь у судовому процесі, оскільки було відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, поданого у зв`язку з участю представника у процесуальних діях у кримінальному провадженні та перебуванням самого позивача на лікарняному. Скаржник зазначає, що такі обставини у сукупності з іншими процесуальними порушеннями фактично позбавили його можливості повноцінно реалізувати процесуальні права та надати заперечення щодо доказів відповідача. 
Апелянт також посилається на невстановлення судом фактичного складу співвласників будинку, площ належних їм об`єктів нерухомості та реальної бази голосування, що, на його переконання, є необхідною передумовою для визначення правомочності загальних зборів. При цьому скаржник вказує на наявність розбіжностей між кількістю квартир та нежитлових приміщень, зазначених у різних протоколах загальних зборів ОСББ, що, на його думку, свідчить про недослідження судом істотних обставин справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 березня 2026 року у справі №924/49/26 (з урахуванням ухвали про виправлення описки) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26 та призначено розгляд апеляційної скарги на "20" травня 2026 р. об 11:40 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.
Крім того, не погоджуючись із додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26, ОСОБА_1 також звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вказане додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСББ "Приозерний" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що додаткове рішення суду є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, його ухвалення є похідним від рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року, яким відмовлено у задоволенні позову, законність якого також оскаржується в апеляційному порядку. 
Апелянт вказує, що визначений судом розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Зазначає, що підготовлене відповідачем клопотання про відмову у відкритті провадження мало незначний обсяг, не містило ґрунтовного аналізу законодавства та судової практики і не було враховане судом при відкритті провадження у справі.
Також скаржник зазначає, що відзив на позовну заяву значною мірою дублював доводи, викладені у клопотанні про відмову у відкритті провадження, а його підготовка, на переконання апелянта, не потребувала значного часу чи додаткових інтелектуальних зусиль. Крім того, апелянт звертає увагу на відсутність відомостей щодо часу, витраченого адвокатом на підготовку відповідних документів та пошук судової практики.
Крім цього, апелянт не погоджується з вартістю участі адвоката у судовому засіданні, вказуючи на неспівмірність заявленої суми часу фактичній тривалості судового засідання. 
Скаржник також зазначає, що відповідачем не подано детального опису робіт та наданих послуг із зазначенням часу, витраченого адвокатом на їх виконання, а в акті приймання-передачі наведено лише загальні найменування послуг без конкретизації кількості годин чи хвилин. 
Посилаючись на положення Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, апелянт вказує на необхідність застосування критеріїв реальності, необхідності та розумності судових витрат.
Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до акта приймання-передачі послуг їх оплата передбачена у період з 01 по 30 червня 2026 року, а тому на момент розгляду питання про розподіл витрат відповідач фактично не поніс відповідних витрат. 
Також апелянт посилається на стан здоров`я та наявність інвалідності ІІ групи, зазначаючи про необхідність постійного лікування та понесення витрат на медичне забезпечення.
Окремо апелянт наводить власний розрахунок співмірного розміру витрат на правничу допомогу, зазначаючи, що обґрунтованою сумою компенсації є 2000,00 грн.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2026 року у справі №924/49/26 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26. Об`єднано апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26 та на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26 для спільного розгляду в межах апеляційного провадження.
22 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника ОСОБА_1 - адвоката Богача Анатолія Анатолійовича надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №924/49/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2026 року у справі №924/49/26 задоволено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Богача Анатолія Анатолійовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №924/49/26.
24 квітня 2026 року від ОСББ "Приозерний" надійшов відзив на апеляційні скарги ОСОБА_1 , у якому відповідач просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року та додаткове рішення від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26 залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення. 
У відзиві відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції преюдиції та суперечностей у мотивувальній частині рішення є необґрунтованими. Посилаючись на практику Верховного Суду, відповідач вказує, що тотожність чи нетотожність спорів не має визначального значення для застосування преюдиції, а встановлені судовими рішеннями факти не підлягають повторному доказуванню. 
Також ОСББ "Приозерний" заперечує доводи апелянта про неповне дослідження доказів судом першої інстанції та зазначає, що позивачем не подано належних доказів на підтвердження відсутності кворуму під час проведення загальних зборів, а надані інформаційні довідки не можуть підтверджувати відсутність кворуму станом на дату проведення відповідних зборів.
Крім того, відповідач зазначає, що саме по собі посилання на наявність кримінального провадження не підтверджує обставин, які могли б вплинути на вирішення спору, а матеріали справи не містять відомостей про перебування уповноважених осіб ОСББ у процесуальному статусі підозрюваних чи обвинувачених.
Щодо доводів про порушення права позивача на участь у судовому процесі відповідач зазначає, що дата розгляду справи була погоджена під час підготовчого засідання, а представником позивача не надано належних доказів неможливості участі у судовому засіданні.
Також відповідач зазначає, що оскаржуваними рішеннями загальних зборів вирішувалися питання діяльності ОСББ та забезпечення функціонування будинку, а апелянтом не обґрунтовано, яким чином визнання таких рішень недійсними призведе до відновлення його прав. При цьому відповідач посилається на практику Верховного Суду щодо необхідності дотримання балансу між правами одного співвласника та інтересами більшості співвласників.
Стосовно доводів апеляційної скарги на додаткове рішення відповідач зазначає, що суд першої інстанції надав належну оцінку співмірності витрат на правничу допомогу, а доводи про відсутність детального опису робіт та часу, витраченого адвокатом, не відповідають вимогам законодавства, оскільки договором передбачено фіксований розмір гонорару. Також відповідач звертає увагу на те, що відшкодуванню підлягають не лише витрати, які фактично сплачені стороною, а й ті, які сторона має сплатити.
13 травня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" - адвоката Величка Віталія Івановича надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №924/49/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 травня 2026 року у справі №924/49/26 задоволено заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" - адвоката Величка Віталія Івановича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №924/49/26.
15 травня 2026 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Богача А.А. надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій останній заперечив проти доводів ОСББ "Приозерний", викладених у відзиві, та просив суд врахувати додаткові обставини щодо проведення загальних зборів співвласників, обставин кримінального провадження, а також питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу. 
Щодо проведення загальних зборів апелянт зазначив про наявність, на його думку, невідповідностей у датах складання окремих документів, які використовувались під час оформлення додатків до протоколів загальних зборів ОСББ від 05 грудня 2021 року та 14 грудня 2023 року, посилаючись на відомості інформаційних довідок та лист Міністерства розвитку громад та територій України від 03 лютого 2026 року №2699/37/10-26. 
Крім того, представник ОСОБА_1 посилався на обставини кримінального провадження №12025243460000594, зазначаючи про визнання ОСОБА_1 потерпілим у вказаному провадженні та наявність ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2026 року у справі №686/12031/26. 
Щодо оскарження додаткового рішення апелянт заперечує стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись, зокрема, на відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт, неспівмірність заявлених витрат, їх необґрунтованість, а також зазначав про необхідність врахування фінансового стану сторін. 
Також представником ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на подання та долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: заяви про вчинення кримінального правопорушення, постанови дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 04 лютого 2026 року про визнання ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №12025243460000594, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України, а також ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2026 року у справі №686/12031/26.
Колегія суддів вважає за можливе прийняти та дослідити подані апелянтом додаткові докази, а саме заяву про вчинення кримінального правопорушення, постанову дізнавача про визнання ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №12025243460000594 та ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2026 року у справі №686/12031/26, оскільки вказані документи містять виключно додаткову інформацію щодо обставин, на які апелянт посилався раніше та які вже були предметом дослідження у справі.
20 травня 2026 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення (промову у судових дебатах), у яких останній підтримав доводи апеляційної скарги та просив врахувати їх під час перегляду справи. Заявник зазначав про порушення порядку скликання та проведення загальних зборів ОСББ "Приозерний", недоведеність наявності кворуму, суперечності щодо кількості співвласників, площі будинку та кількості об`єктів нерухомості, а також наголошував на використанні інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав, сформованих після проведення спірних зборів. Крім того, посилався на відсутність належного повідомлення співвласників, сумніви щодо достовірності волевиявлення учасників зборів та наявність кримінальних проваджень щодо обставин, пов`язаних із використанням спірної документації. Просив суд врахувати наведені доводи та задовольнити апеляційну скаргу.
В судовому засіданні 20 травня 2026 року позивач, його представник та представник відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №193484324 від 17 грудня 2019 року, за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстровано нежитлове приміщення (для медичної практики) загальною площею 143,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дата державної реєстрації права власності: 12 лютого 2018 року.
Згідно з випискою від 21 грудня 2021 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 14 березня 2016 року була проведена державна реєстрація юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до пункту 1.1 розділу І статуту ОСББ "Приозерний", затвердженого установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку, протокол №1 від 23 лютого 2016 року (далі - статут), визначено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" (далі - об`єднання) створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники) багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
За умовами пункту 3.1 статуту органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання.
Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (пункт 3.1.1 статуту).
Згідно з пунктом 3.2 статуту вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Пунктом 3.3 статуту передбачено, що загальні збори скликаються та проводяться згідно з вимогами цього статуту та Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для усіх співвласників (пункт 3.4 статуту). Відповідно до пункту 3.8 статуту для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління та його кількісний склад. Правління об`єднання затверджується загальними зборами. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом.
Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Правління об`єднання обирається на строк визначений загальними зборами. Загальні збори своїм рішенням вправі в будь - який час припинити повноваження правління чи окремих членів правління (пункт 3.10 статуту). До компетенції правління відноситься: підготовка кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством; розпорядження коштами об`єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об`єднання кошторису; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням; ведення діловодства, бухгалтерського обліку та звітності про діяльність об`єднання; скликання та організація проведення загальних зборів співвласників або зборів представників; призначення письмового опитування співвласників та утворення відповідної комісії для його проведення (пункт 3.11 статуту).
За умовами пункту 3.12 статуту правління об`єднання зі свого складу обирає голову правління і його заступника. Відповідно до пункту 3.18 статуту для здійснення контролю за фінансово - господарською діяльністю правління об`єднання на загальних зборах обирається з числа співвласників ревізійна комісія (ревізор) або приймається рішення про залучення аудитора.
Порядок діяльності ревізійної комісії та її кількісний склад затверджуються загальними зборами. Рішення загальних зборів співвласників про затвердження річного звіту, кошторису видатків і надходжень, розмірів внесків та платежів співвласників приймаються з урахуванням висновків ревізійної комісії (ревізора) або аудитора (пункт 3.19 статуту).
Згідно з пунктом 4.1 статуту загальні збори (збори співвласників) скликаються не рідше одного разу на рік, як правило, по закінченні календарного року для розгляду наслідків діяльності об`єднання.
Загальні збори скликаються і проводяться правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.
Пунктом 4.2 статуту визначено, що повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників має бути вручено не пізніше ніж за 14 днів до дати проведення зборів у письмовій формі кожному співвласникові під розписку шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, а також має бути розміщено у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку.
Повідомлення про проведення зборів співвласників має містити інформацію про ініціатора проведення зборів, дату, місце та час їх проведення, порядок денний.
Час і місце проведення обираються зручними для більшості можливих учасників зборів.
У загальних зборах мають право брати участь усі співвласники.
Власник або представник співвласника (співвласників) квартири чи нежитлового приміщення незалежно від кількості співвласників квартири чи нежитлового приміщення та їх площі під час голосування на загальних зборах має один голос від квартири або нежитлового приміщення.
Відповідно до пункту 4.3 статуту до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема: обрання членів правління об`єднання, питання про використання спільного майна, затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішень про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд.
Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; порядок управління та користування спільним майном; передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна; реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше 2/3 загальної кількості усіх власників (представників). З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більш як 1/2 загальної кількості співвласників (представників).
У пункті 4.3.1 статуту зазначено, що рішення загальних зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався").
Якщо під час проведення загальних зборів співвласників для прийняття рішення не набрано необхідної кількості голосів ("за", "проти", "утримався"), проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення зборів співвласників. Якщо протягом цього строку необхідної кількості голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими (пункт 4.4 статуту).
Згідно з пунктом 4.4.1 статуту письмове опитування співвласників проводиться ініціатором зборів співвласників (правлінням ініціативною групою), в порядку встановленому загальними зборами.
Письмове опитування може проводитися щодо одного або декількох питань одночасно. Питання повинно мати чітке і зрозуміле формулювання, що не допускає різних тлумачень (пункт 4.4.2 статуту). 
Відповідно до пункту 4.4.3 статуту письмове опитування співвласників проводиться шляхом власноручного заповнення ними листів - опитування, в яких зазначаються день опитування, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири, нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представників), відповідь на питання ("за", "проти" "утримався"), особистий підпис співвласника та особи, яка проводила опитування.
За умовами пункту 4.4.5 рішення приймаються шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, отриманні під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за", "проти", "утримався"). За результатами підрахунку результатів письмового опитування співвласників особи, які проводили письмове опитування вносять його результати до протоколу зборів та підводять загальні підсумки голосування щодо усіх питань.
Листки письмового опитування співвласників пронумеровуються, прошнуровуються та додаються до відповідного протоколу зборів.
Згідно з пунктом 4.5.4 статуту рішення загальних зборів може бути оскаржено в судовому порядку.
В пункті 8.1 статуту визначено, що співвласник об`єднання має право брати участь в управління об`єднанням у порядку, визначеному Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"; обирати та бути обраним до статутних органів об`єднання.
05 грудня 2021 року відбулись загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" по вул. Озерна, 6/2а у м. Хмельницькому, оформлені протоколом №05/12/2021. У протоколі зазначено, що загальна кількість квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 125, у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 63 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку в кількості 82.
На зборах прийняті наступні рішення: 1. Обрати головою зборів ОСОБА_2 та секретарем зборів ОСОБА_3 (за - 81 голос, проти - 1, відсутні - 43); 2. Обрати ревізійну комісію ОСББ "Приозерний" у складі: голови комісії ОСОБА_4 , членів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (за - 81 голос, проти - 1 , відсутні - 43); 3.Обрати членів правління у складі трьох чоловік, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (за - 81 голос, проти - 1 , відсутні - 43); 4. Звільнити голову правління ОСББ "Приозерний" ОСОБА_9 з 05 грудня 2021 року та доручити членам правління ОСББ "Приозерний" обрати нового голову правління ОСББ "Приозерний" зі свого складу з 06 грудня 2021 року (за - 81 голос, проти - 1 , відсутні - 43).
До протоколу №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року долучені результати голосування на зборах співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 , в якому визначена загальна кількість приміщень 125, ПІБ власника, загальна площа кожного з приміщень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, результати голосування, скріплені підписом співвласника. У графі документ, що підтверджує право власності на квартиру/нежитлове приміщення, вказано інформаційна довідка 289373532 від 09 грудня 2021 року.
Також, 17 лютого 2022 року відбулись загальні збори співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний", які оформлені протоколом №6.
На зборах прийняті наступні рішення, зокрема: 2. Встановити однаковий тариф/внесок для всіх власників житлових та нежитлових приміщень (за - 64 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3873 кв.м., проти – 2 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 184,5 кв.м., утримались – 1 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень якого становить 3,2 кв.м.); 3. Збільшити тариф для всіх власників житлових та нежитлових приміщень до 5,50 грн за кв.м. з 01 березня 2022 року (за - 63 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 3744,9 кв.м., проти – 3 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 250,2 кв.м., утримались – 1 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень якого становить 65,6 кв.м.); 5.Затвердити кошторис ОСББ "Приозерний" на 2022 рік (за - 65 співвласники, проти – 1 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 40,6 кв.м., утримались – 1 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень якого становить 143,9 кв.м.); 6.Об`єднати сміттєві майданчики будинків АДРЕСА_4 , 4а та 6/ АДРЕСА_5 та перемістити його ближче до проїзної частини вулиці Озерна (за - 67 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 4060,7 кв.м., проти – 0 співвласники, утримались – 0 співвласник. Рішення з питання 4 порядку денного не було прийнято, оскільки не набрало необхідної кількості голосів.
У протоколі зазначена загальна кількість співвласників будинку – 92; загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень – 5466,5 кв.м; у зборах взяли участь особисто та або через представників співвласники в кількості 67 осіб загальною площею 4060,7 кв.м.; у письмовому опитуванні взяли участь 35 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення загальною площею 2113,8 кв.м. Також вказано, що до протоколу додається додаток №1 з поіменним голосуванням по кожному із питань.
У додатку до протоколу відображені результати голосування по питаннях порядку денного загальних зборів. У графі документ, що підтверджує право власності на квартиру/нежитлове приміщення, вказано інформаційна довідка №289373532 від 09 грудня 2021 року.
Крім того, 14 грудня 2023 року відбулись загальні збори співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний", оформлені протоколом №8, на яких були прийняті наступні рішення:
1. Обрати головою зборів Пужлякова Д.В., секретарем зборів ОСОБА_10 (за - 113 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5601,3 кв.м., проти – 0 співвласники, утримались – 0 співвласники). 3. Затвердити внесок на утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 6,00 грн/м.кв. з 01 січня 2024 року (за - 109 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5281,2 кв.м., проти – 3 співвласники, утримались – 1 співвласник); 5. Затвердити кошторис ОСББ "Приозерний" на 2024 рік (за - 112 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5457,4 кв.м., проти – 0 співвласники, утримались – 1 співвласник); 6.Звернутись до Хмельницької міської ради з заявою на право постійного користування прибудинковою територією по АДРЕСА_3 (за - 110 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5423,9 кв.м., проти – 2 співвласники, утримались – 1 співвласник); 7. Встановити обмежуючі прилади на в`їзді та виїзді в/з подвір`я будинку у відповідності до вимог чинного законодавства (за - 110 співвласники, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5423,9 кв.м., проти – 2 співвласники, утримались – 1 співвласник).
У протоколі зазначена загальна кількість співвласників будинку – 150; загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень – 7959,8 кв.м; у зборах взяли участь особисто та або через представників співвласники в кількості 20 осіб загальною площею 1298,70 кв.м.; у письмовому опитуванні взяли участь 93 особи, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення загальною площею 4302,6 кв.м. Також вказано, що до протоколу додається додаток №1 з поіменним голосуванням по кожному із питань.
У додатку до протоколу відображені результати голосування по питаннях порядку денного загальних зборів. У графі документ, що підтверджує право власності на квартиру/нежитлове приміщення, вказано інформаційна довідка №359163592 від 20 грудня 2023 року.
28 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ, оформлених протоколами №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року, №6 від 17 лютого 2022 року, №8 від 14 грудня 2023 року, рішення засідання правління та скасування реєстраційної дії.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №924/332/25 позов задоволено частково. Судом визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлене протоколом №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року, в частині обрання до складу ревізійної комісії ОСББ "Приозерний" ОСОБА_5 (пункт 2 порядку денного); визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлене протоколом №8 від 14 грудня 2023 року, в частині затвердження внеску на утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території у розмірі 6 грн/кв.м з 01 січня 2024 року (пункт 3 порядку денного); визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлене протоколом №9 від 19 грудня 2024 року, в частині встановлення з 01 січня 2025 року розміру внеску в сумі 6 грн 50 коп. за кв.м на місяць (пункт 4 порядку денного). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з ОСББ "Приозерний" в дохід Державного бюджету України 9 084 грн судового збору.
Крім того, додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року у справі №924/332/25 заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задоволено частково та стягнуто з ОСББ "Приозерний" на користь останнього 7585 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Іншим додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року у справі №924/332/25 заяву ОСББ "Приозерний" про стягнення судових витрат задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Приозерний" 7 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2025 року рішення Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року, а також додаткові рішення від 12 серпня 2025 року та 25 серпня 2025 року у справі №924/332/25 залишено без змін.
У подальшому постановою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року у справі №924/332/25 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2025 року, рішення Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а також додаткові рішення від 12 серпня 2025 року та 25 серпня 2025 року залишено без задоволення, а зазначені судові рішення - без змін.
В матеріалах справи також містяться копії: листа ОСОБА_1 від 02 листопада 2021 року, листа Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради від 07 серпня 2025 року №Я/2699-01-25, листа ОСББ "Приозерний" від 20 жовтня 2025 року, інформаційної довідки №289373532 від 09 грудня 2021 року та інформаційної довідки №359163592 від 20 грудня 2023 року.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частинами 1, 2 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Згідно з частиною 2 статті 382 та статтею 385 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, у зв`язку з чим для забезпечення експлуатації такого будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку можуть створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
За змістом частини 1 статті 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник має право, зокрема: брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства.
Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що здійснення права на створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, на участь в управлінні об`єднанням належить власникам квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному житловому будинку, тобто співвласникам багатоквартирного будинку.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, предметом спору у даній справі є вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколами №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року, №6 від 17 лютого 2022 року та №8 від 14 грудня 2023 року.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на те, що на момент проведення спірних загальних зборів була відсутня належним чином сформована та підтверджена база даних щодо складу співвласників будинку, належних їм об`єктів нерухомості та відповідних площ, що, на його переконання, унеможливлювало достовірне визначення кворуму, кількості голосів співвласників, результатів голосування та належне оформлення додатків до протоколів загальних зборів. У зв`язку з цим позивач вважав, що спірні протоколи загальних зборів оформлені за відсутності належного документального підтвердження правомочності їх проведення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21 грудня 2021 року, 14 березня 2016 року проведено державну реєстрацію юридичної особи – Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №193484324 від 17 грудня 2019 року, за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстровано нежитлове приміщення (для медичної практики) загальною площею 143,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з частинами 1-5 статті 10 Закону України "Про ОСББ" (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваних рішень від 05 грудня 2021 року та 17 лютого 2022 року) органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про ОСББ" (у відповідній редакції) повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного.
Частиною 6 статті 6 Закону України "Про ОСББ" передбачено, що, повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціатором установчих зборів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення установчих зборів. Повідомлення в письмовій формі надається кожному співвласнику під власноручний підпис або надсилається рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку. За складеною у довільній формі письмовою заявою (у тому числі у формі електронного документа) співвласника до ініціатора установчих зборів, отриманою не пізніше ніж за 15 календарних днів до дня проведення установчих зборів, повідомлення про проведення установчих зборів співвласників надсилається такому співвласнику на іншу поштову адресу або на адресу електронної пошти чи з використанням інших технічних засобів електронних комунікацій, зазначених у такій заяві.
Порядок повідомлення співвласників ОСББ "Приозерний" про проведення загальних зборів визначений в пункті 4.2 статуту ОСББ "Приозерний", яким закріплено, що повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників має бути вручено не пізніше ніж за 14 днів до дати проведення зборів у письмовій формі кожному співвласникові під розписку шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, а також має бути розміщено у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду багатоквартирного будинку. Повідомлення про проведення зборів співвласників має містити інформацію про ініціатора проведення зборів, дату, місце та час їх проведення, порядок денний.
При цьому колегією суддів враховано, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №924/332/25, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, встановлено обставини щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про скликання загальних зборів ОСББ "Приозерний", проведених 05 грудня 2021 року, 17 лютого 2022 року та 14 грудня 2023 року, у порядку та спосіб, передбачені статтею 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та пунктом 4.2 Статуту ОСББ "Приозерний".
Колегія суддів враховує, що право співвласника на участь в управлінні об`єднанням, гарантоване Законом України "Про ОСББ" та статутом об`єднання, включає право бути належним чином повідомленим про проведення загальних зборів, брати участь у їх роботі та голосуванні з питань порядку денного.
Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2023 року у справі №904/3783/21 дійшов висновку, що неповідомлення співвласника про проведення загальних зборів ОСББ у порядку, визначеному законом та статутом об`єднання, порушує його право на участь в управлінні об`єднанням, оскільки позбавляє можливості бути обізнаним про проведення зборів, питання їх порядку денного, брати участь у голосуванні та реалізовувати інші права співвласника. При цьому Верховний Суд звернув увагу, що участь співвласника у діяльності загальних зборів не обмежується лише голосуванням, а включає також можливість брати участь в обговоренні питань порядку денного та внесенні відповідних пропозицій. Водночас сам по собі факт неповідомлення співвласника про проведення загальних зборів не є безумовною та самостійною підставою для визнання прийнятих рішень недійсними.
Для визнання недійсними рішень зборів співвласників, що оскаржуються з підстав порушення порядку скликання та проведення зборів, зокрема з підстав неповідомлення про скликання зборів, позивач має довести, а суд встановити наявність порушених прав та/або інтересів позивача як співвласника оспорюваним рішенням зборів. Тобто суду необхідно з`ясувати, які саме права та/або інтереси позивача порушені кожним окремим оспорюваним рішенням зборів.
Подібний правовий висновок також викладено у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі №924/1146/21, від 17 листопада 2022 року у справі №904/7841/21 та від 24 листопада 2022 року у справі №914/343/22.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що не усі порушення законодавства, допущені при скликанні та проведенні загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, можуть бути підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.
Порушення, допущені при скликанні і проведенні загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, можна поділити на: 1) безумовні, тобто такі, які мають своїм наслідком обов`язкове визнання прийнятих на цих зборах рішень недійсними, та 2) достатні, тобто такі, які хоч і допускаються, однак не завжди призводять до недійсності рішень загальних зборів.
Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів є, зокрема: недостатня кількість голосів співвласників, необхідна для прийняття того чи іншого рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що на момент проведення спірних загальних зборів була відсутня підтверджена база даних щодо складу співвласників будинку та належних їм часток (площ), що, на думку позивача, унеможливлювало правомірне визначення кворуму, кількості голосів, результатів голосування та належне оформлення додатків до протоколів загальних зборів.
Зазначені твердження належними та допустимими доказами не підтверджені, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність кворуму під час проведення загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколами №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року, №6 від 17 лютого 2022 року та №8 від 14 грудня 2023 року.
Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта на долучені в суді апеляційної інстанції заяву про вчинення кримінального правопорушення, постанову дізнавача про визнання ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №12025243460000594 та ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2026 року у справі №686/12031/26, оскільки зазначені документи самі по собі не встановлюють факту підроблення документів, не мають преюдиційного значення для вирішення даного спору та не містять відомостей щодо кількості співвласників, належних їм площ, результатів голосування чи інших обставин, які входять до предмета доказування у даній справі. Сам факт існування кримінального провадження або здійснення досудового розслідування не свідчить про недостовірність протоколів загальних зборів та не спростовує встановлених судами обставин.
При цьому колегія суддів зазначає, що інформаційні довідки №289373532 від 09 грудня 2021 року та №359163592 від 20 грудня 2023 року самі по собі не можуть свідчити про відсутність кворуму саме станом на дату проведення загальних зборів 05 грудня 2021 року, 17 лютого 2022 року та 14 грудня 2023 року, оскільки не підтверджують відповідних обставин у момент проведення таких зборів.
Колегією суддів враховано, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №924/332/25, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, рішення загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлене протоколом №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року, визнано недійсним лише в частині обрання до складу ревізійної комісії ОСББ "Приозерний" ОСОБА_5 . В іншій частині заявлених позовних вимог щодо рішень, прийнятих на загальних зборах 05 грудня 2021 року, судом було відмовлено.
При розгляді справи №924/332/25 судами встановлено, що інші рішення загальних зборів, оформлені протоколом №05/12/2021, прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та положень статуту ОСББ "Приозерний", а також не встановлено безумовних підстав для визнання таких рішень недійсними.
Також судами враховано, що додаток до протоколу загальних зборів №05/12/2021 від 05 грудня 2021 року містив результати голосування співвласників із відображенням їх волевиявлення, а відсутність у самому протоколі прямого посилання на відповідний додаток не спростовує факту його існування.
Крім того, у межах розгляду справи №924/332/25 не встановлено обставин включення до переліку осіб, які не є співвласниками будинку, або осіб, яким належить інша кількість об`єктів нерухомості, ніж зазначено у протоколі та додатках до нього. Матеріали справи також не містили доказів існування інших співвласників, не врахованих у протоколі загальних зборів та додатку до нього, а наведені у таких документах відомості щодо загальної кількості співвласників і належних їм квартир та нежитлових приміщень позивачем не були спростовані.
Крім того, згідно з частинами 12, 13 статті 10 Закону України "Про ОСББ" в редакції, чинній на момент проведення загальних зборів, що відбулись 17 лютого 2022 року, кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах.
Частинами 14, 15 статті 6 Закону "Про ОСББ" у чинній редакції передбачено, що кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки належної співвласнику площі квартири або нежитлового приміщення у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, крім випадків, визначених частинами десятою і п`ятнадцятою цієї статті. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить співвласникам на праві спільної часткової власності, належна кожному співвласнику площа квартири або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки у праві спільної часткової власності. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, для цілей цього Закону такі співвласники вважаються власниками рівних часток.
Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Разом з тим, частиною 12 статті 10 Закону України "Про ОСББ" у чинній редакції визначено, що статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах, ніж передбачено частинами чотирнадцятою та п`ятнадцятою статті 6 цього Закону.
У пункті 4.2 статуту ОСББ "Приозерний" передбачено, що власник або представник співвласника (співвласників) квартири чи нежитлового приміщення незалежно від кількості співвласників квартири чи нежитлового приміщення та їх площі під час голосування на загальних зборах має один голос від квартири або нежитлового приміщення. Вказані положення узгоджуються із приписами Закону України "Про ОСББ".
Відповідно до частин 14 - 16 статті 10 Закону України "Про ОСББ" в редакції, чинній на момент проведення загальних зборів, що відбулись 17 лютого 2022 року, рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.
Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими.
Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").
Згідно з частинами 13-15 статті 10 Закону України "Про ОСББ" у чинній редакції, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники, які разом мають більше половини загальної кількості голосів усіх співвласників (крім випадків, якщо законом та/або статутом об`єднання встановлена більша кількість голосів, необхідна для прийняття рішення). Статутом об`єднання може бути встановлена інша кількість голосів, необхідна для прийняття рішення з окремих питань. Забороняється встановлювати у статуті об`єднання кількість голосів, необхідну для прийняття рішення, менше ніж 50 відсотків загальної кількості голосів усіх співвласників та більше ніж 75 відсотків загальної кількості голосів усіх співвласників (а для прийняття рішення з питань обрання органів управління об`єднання, зміни форми управління, встановлення та зміни розмірів внесків/платежів, затвердження кошторису - більше ніж 67 відсотків загальної кількості голосів усіх співвласників), крім випадків, передбачених цим Законом.
Рішення загальних зборів об`єднання про відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами вважаються прийнятими, якщо за них проголосували співвласники, які разом мають більше ніж 75 відсотків загальної кількості голосів усіх співвласників.
Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частинами чотирнадцятою та п`ятнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. 
У пункті 4.3 статуту ОСББ "Приозерний" передбачено, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; порядок управління та користування спільним майном; передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна; реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше 2/3 загальної кількості усіх власників (представників). З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більш як 1/2 загальної кількості співвласників (представників).
Також положеннями пунктів 4.3.1, 4.4.1 - 4.4.5 статуту ОСББ "Приозерний" визначений порядок проведення голосування, в тому числі і шляхом письмового опитування.
Колегією суддів враховано, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №924/332/25, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, досліджувалися обставини проведення загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколом №6 від 17 лютого 2022 року, зокрема щодо прийняття рішень стосовно встановлення нових тарифів внесків та формування ремонтного фонду.
Під час розгляду зазначеної справи судами враховано положення пункту 4.3 Статуту ОСББ "Приозерний", відповідно до яких рішення щодо визначення переліку та розміру внесків і платежів співвласників вважаються прийнятими за умови голосування за них не менш як двох третин загальної кількості співвласників, тоді як з інших питань рішення вважаються прийнятими за умови підтримки більш як половиною загальної кількості співвласників.
За результатами дослідження додатків до протоколу №6 від 17 лютого 2022 року у справі №924/332/25 встановлено, що рішення з усіх питань порядку денного прийнято за наявності кворуму, визначеного Статутом ОСББ "Приозерний".
Аналогічно під час розгляду справи №924/332/25 судами досліджувалися обставини проведення загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколом №8 від 14 грудня 2023 року, а також загальних зборів від 19 грудня 2024 року. За результатами аналізу додатків до відповідних протоколів та здійсненого підрахунку голосів судами встановлено, що за рішення щодо питання №3 порядку денного загальних зборів від 14 грудня 2023 року та питання №4 порядку денного загальних зборів від 19 грудня 2024 року проголосувало менше двох третин загальної кількості співвласників, що стало підставою для визнання таких рішень недійсними у відповідній частині.
Водночас щодо інших питань порядку денного судами встановлено наявність необхідного кворуму та дотримання вимог статуту ОСББ "Приозерний", а інші доводи позивача не були визнані достатніми підставами для визнання відповідних рішень недійсними.
Колегією суддів враховано, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №924/332/25, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, вже надано оцінку питанням правомочності спірних загальних зборів та наявності необхідної кількості голосів співвласників для прийняття відповідних рішень.
Так, під час розгляду вказаної справи судами встановлено, що рішення загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколом №6 від 17 лютого 2022 року, були прийняті за наявності визначеної статутом кількості голосів співвласників. Крім того, при дослідженні рішень загальних зборів, оформлених протоколом №8 від 14 грудня 2023 року, судом встановлено, що недостатню кількість голосів набрало лише рішення з питання №3 порядку денного щодо затвердження внеску на утримання та обслуговування будинку, що стало підставою для визнання його недійсним, тоді як інші рішення були прийняті за наявності необхідної кількості голосів співвласників.
Водночас щодо інших питань порядку денного судами встановлено наявність необхідного кворуму та дотримання вимог статуту ОСББ "Приозерний", а інші доводи позивача не були визнані достатніми підставами для визнання відповідних рішень недійсними.
Також суд враховує, що рішення загальних зборів, прийняті за наявності достатньої кількості голосів співвласників, є результатом волевиявлення більшості співвласників, а при вирішенні спорів щодо їх оскарження суд має враховувати принцип пропорційності та необхідність дотримання балансу між інтересами окремого співвласника, інтересами інших співвласників та самого об`єднання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі №908/2289/20 та від 07 вересня 2022 року у справі №910/8311/20.
При цьому апелянтом не обґрунтовано, яким чином задоволення заявлених вимог та повторний перегляд вже встановлених судами обставин призведе до реального відновлення його прав як співвласника.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ, суд має враховувати не лише інтереси окремого співвласника, який оскаржує відповідні рішення, а й інтереси самого об`єднання та інших співвласників багатоквартирного будинку. У зв`язку з цим під час вирішення спору суд повинен забезпечити дотримання балансу між правом окремого співвласника на участь в управлінні об`єднанням та інтересами більшості співвласників, які реалізують право на управління спільним майном через діяльність ОСББ.
За таких обставин визначальним для вирішення спору є встановлення не абстрактного чи формального порушення процедури проведення загальних зборів, а конкретного порушення прав чи законних інтересів позивача внаслідок прийняття оскаржуваних рішень. Сам по собі факт незгоди співвласника з рішеннями загальних зборів або посилання на окремі процедурні порушення без встановлення їх впливу на права та законні інтереси позивача не може бути достатньою підставою для визнання таких рішень недійсними.
Колегія суддів враховує, що аналогічний підхід послідовно застосовується Верховним Судом під час вирішення спорів щодо оскарження рішень органів управління юридичних осіб та виходить із необхідності встановлення факту реального порушення прав особи, яка звернулась за судовим захистом.
Як убачається з матеріалів справи, позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, фактично посилається на обставини, які зводяться до сумнівів щодо порядку формування інформаційної бази співвласників, дат складання інформаційних довідок та належності оформлення документів, однак не конкретизує, яке саме його право як співвласника було порушене прийняттям кожного із оскаржуваних рішень та відповідно підлягає захисту.
Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів того, що прийняття спірних рішень призвело до конкретного порушення майнових чи немайнових прав позивача або позбавило його можливості реалізувати права співвласника у спосіб, який би обумовлював необхідність визнання відповідних рішень недійсними.
Таким чином, не встановивши факту порушення оскаржуваними рішеннями конкретних прав та законних інтересів позивача, а доводи останнього фактично зводяться до незгоди із самою наявністю спірних рішень та порядком їх прийняття, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2025 року у справі №906/370/22.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено відповідні обставини, якщо інше не встановлено законом.
Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що положення пункту 3 частини першої статті 231 та пункту 2 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України застосовуються лише за наявності тотожності сторін, предмета та підстав позову. Верховний Суд у постанові від 28 січня 2026 року у справі №924/764/25 зазначив, що нетотожність хоча б одного із зазначених елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду, а для встановлення тотожності спорів підлягають дослідженню предмет позову, підстави позову та обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги.
Крім того, Верховний Суд у вказаній постанові звернув увагу, що здійснення судом всебічного аналізу предмета та підстав заявленого позову сприяє з`ясуванню характеру спірних правовідносин між сторонами, визначенню належного способу захисту та кола доказів, необхідних для підтвердження відповідних обставин справи. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність передбачених статтею 231 ГПК України підстав для закриття провадження у справі, оскільки спори у справах №924/332/25 та №924/49/26 не є тотожними. Разом з тим нетотожність позовів не виключає врахування преюдиційних обставин, встановлених рішенням суду, яке набрало законної сили.
Відтак при розгляді даної справи колегією суддів враховано обставини, встановлені рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі №924/332/25, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, зокрема щодо правомірності проведення спірних загальних зборів, наявності необхідної кількості голосів співвласників для прийняття відповідних рішень та інших обставин, які були предметом безпосереднього судового дослідження.
При цьому колегія суддів зазначає, що преюдиційне значення мають саме встановлені судовим рішенням фактичні обставини, а не правова оцінка таких обставин. Врахування преюдиційних фактів не звільняє суд від обов`язку дослідження доводів та доказів, поданих у межах конкретної справи, однак не передбачає повторного доказування вже встановлених обставин.
Сам по собі факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення кримінального провадження не свідчить про доведеність відповідних обставин та не є належним доказом у розумінні статей 73-79 ГПК України. Матеріали справи не містять вироку суду, процесуальних рішень чи інших доказів, які б підтверджували встановлення обставин підроблення документів або недостовірності відомостей, використаних ОСББ.
Посилання апелянта на розбіжності між кількістю квартир та нежитлових приміщень, зазначених у різних протоколах загальних зборів, саме по собі не свідчить про відсутність кворуму чи неправомірність прийнятих рішень, оскільки не підтверджує впливу таких обставин на результати голосування та не спростовує встановлених судами у справі №924/332/25 обставин.
Доводи апелянта фактично ґрунтуються на припущеннях щодо можливого порушення порядку формування переліку співвласників та визначення кворуму, однак відповідно до статті 86 ГПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях. При цьому саме на апелянта покладається обов`язок доведення обставин щодо невідповідності переліку співвласників, який використовувався для визначення кількості голосів та встановлення кворуму, фактичному складу співвласників багатоквартирного будинку на момент проведення відповідних загальних зборів, а не просто ставити його під сумнів.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26.
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року, колегія суддів зазначає наступне.
Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" було подано до місцевого господарського суду клопотання про розподіл судових витрат, в якому заявник просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Приозерний" 7 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування поданого клопотання заявник посилався на договір про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 13 березня 2026 року, рахунок від 13 березня 2026 року, а також інші документи, долучені на підтвердження понесених витрат.
23 березня 2026 року до суду першої інстанції надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про зменшення судових витрат, в якому останній вказує, що витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. не є співмірними із складністю справи, з часом, витраченим на надання послуг, та з обсягом наданих послуг. Звертав увагу, що дана справа має нескладний предмет спору. Оцінюючи витрати відповідача з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат, позивач просив суд визначити менший від заявленого розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, який би був обґрунтованим, розумним, справедливим та співрозмірним у даному випадку.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18 зазначив, що адвокатський гонорар може встановлюватися у двох формах: у фіксованому розмірі або у формі погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення, оскільки у разі визначення фіксованого розміру гонорару фактична кількість часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, не має самостійного значення для визначення суми оплати. Натомість при погодинній оплаті розмір гонорару залежить від кількості витрачених годин та вартості однієї години роботи адвоката з урахуванням його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Отже, визначаючи суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами, суд має виходити із погодженого сторонами у договорі розміру гонорару та порядку його обчислення, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Крім того, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19 звернула увагу, що адвокат має право у розумних межах самостійно визначати розмір гонорару з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду, завантаженості та інших обставин. При цьому погоджений між адвокатом і клієнтом розмір гонорару може бути змінений виключно за взаємною домовленістю сторін.
З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2024 року між адвокатом Величко В.І. (далі - адвокат) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" (далі - клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги (далі - договір), предметом якого згідно з п. 1.1 є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів в місцевих судах України (місцевих загальних судах та місцевих господарських судах).
За умовами пункту 2.2 договору адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси клієнта в місцевих загальних судах та місцевих господарських судах, органах державної виконавчої служби та приватних виконавців та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника (без обмежень), які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України та Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 3.1 договору за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, розмір якого узгоджується адвокатом та клієнтом.
Клієнт, погоджуючись на проведення інших платних послуг, компенсує адвокатові різні судові витрати (проведення досліджень, тощо), а в разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє адвоката і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих адвокатом заходів може вплинути на результативність виконання функції представництва та захисту та зобов`язується не пред`являти претензій з цього приводу до адвоката (пункт 3.2 договору).
Згідно з пунктом 3.3 договору додаткові витрати (проїздні квитки, поштові витрати, тощо) компенсуються окремо від гонорару.
Даний договір, якщо він не буде достроково припинений, діє до 01 жовтня 2026 року (пункт 5.1 договору в редакції додаткового договору від 30 вересня 2025 року).
Договір підписаний та скріплений відтисками печаток сторін.
13 березня 2026 року між сторонами підписано акт приймання - передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого адвокат, на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2024 року, виконав, а клієнт прийняв виконання таких правничих послуг: складання клопотання про відмову у відкритті провадження у справі № 924/49/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ "Приозерний" про визнання недійсними рішень загальних зборів, вартість 2000,00 грн.; складання відзиву на позовну заяву у справі №924/49/26, вартість 3500,00 грн.; участь адвоката як представника відповідача 17 лютого 2026 року у підготовчому засіданні у справі №924/49/26, вартість 2000,00 грн. (загальна вартість наданих послуг: 7500,00 грн.).
Адвокат виставив ОСББ "Приозерний" рахунок №13/03 від 13 березня 2026 року на суму 7500,00 грн. за правничі послуги згідно акту приймання - передачі від 13 березня 2026 року.
Матеріали справи містять свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №563 від 03 жовтня 2011 року, видане Величко В.І., та ордер серія ВХ №1096961 від 20 травня 2025 року, виданий ОСББ "Приозерний" адвокату Величко В.І. на надання правничої допомоги в Господарському суді Хмельницької області.
Отже, відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено факт надання професійної правничої допомоги у межах розгляду даної справи, наявність у представника відповідних повноважень, а також обсяг наданих послуг та їх вартість. Подані до матеріалів справи документи у своїй сукупності підтверджують реальність заявлених витрат на професійну правничу допомогу та відповідають критеріям належності, допустимості й достовірності у розумінні статей 73– 79 Господарського процесуального кодексу України.
Доводи апелянта щодо порушення відповідачем вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю детального погодинного опису виконаних адвокатом робіт колегія суддів відхиляє, оскільки, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, подання детального опису робіт (наданих послуг) не є самоціллю, а має на меті визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу для вирішення питання про розподіл судових витрат. Крім того, Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18 звернув увагу, що при встановленні сторонами фіксованого розміру адвокатського гонорару фактична кількість часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, не є визначальним критерієм для встановлення розміру таких витрат.
Відтак сама по собі відсутність у акті приймання-передачі наданих послуг деталізації часу, витраченого адвокатом, не може розцінюватися як безумовна підстава для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу або свідчити про їх недоведеність.
Разом з тим, згідно з частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
Частиною 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Так, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має виходити з критеріїв реальності таких витрат, тобто встановлення їх дійсності та необхідності, а також розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи, складності спору та інших істотних обставин. Аналогічні правові висновки викладені у додаткових постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №902/1051/19 та від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Подібні критерії застосовуються і практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні питання про компенсацію судових витрат відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішеннях у справах "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року, "Гімайдуліна та інші проти України" від 10 грудня 2009 року, "East/West Alliance Limited проти України" від 23 січня 2014 року, "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року Європейський суд з прав людини зазначив, що компенсації підлягають лише ті витрати, стосовно яких доведено їх фактичність, неминучість та обґрунтованість. Крім того, у рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року Європейський суд з прав людини наголосив, що відшкодуванню підлягають лише витрати розумного розміру.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 дійшла висновку, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат не є самоціллю, а має на меті визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Відтак, розглядаючи заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний дослідити та надати оцінку поданим на підтвердження таких витрат доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України оцінка доказів здійснюється судом на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення клопотання ОСББ "Приозерний" від 13 березня 2026 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки судом першої інстанції належним чином досліджено подані відповідачем докази, враховано предмет та характер спору, обсяг підготовлених процесуальних документів, складність справи, а також доводи позивача щодо неспівмірності заявлених витрат.
При цьому місцевий господарський суд, реалізуючи надані йому процесуальні повноваження щодо оцінки співмірності судових витрат, дійшов висновку про необхідність часткового зменшення заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу з 7 500 грн до 5 000 грн, зокрема врахувавши обставини, пов`язані з відсутністю підстав для задоволення підготовленого представником відповідача клопотання про відмову у відкритті провадження у справі №924/49/26, а також необхідність забезпечення балансу інтересів сторін.
Доводи апелянта щодо стану здоров`я та наявності інвалідності ІІ групи самі по собі не є підставою для відмови у розподілі судових витрат, оскільки відповідні обставини не змінюють встановлених процесуальним законом критеріїв розподілу витрат на професійну правничу допомогу та не свідчать про незаконність додаткового рішення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки визначений до стягнення розмір витрат у сумі 5 000 грн відповідає критеріям реальності, необхідності, розумності та співмірності судових витрат, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності здійсненої місцевим господарським судом оцінки поданих доказів та визначеного розміру компенсації.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про передчасність стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав відсутності доказів їх фактичної оплати на момент ухвалення додаткового рішення.
За змістом частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема договорів, рахунків та інших документів. При цьому наведена норма не ставить можливість розподілу витрат на професійну правничу допомогу у залежність від фактичного здійснення оплати на момент вирішення спору.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи лише має бути сплачено відповідно до умов договору. Аналогічні правові висновки викладені, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.
Отже, сама по собі обставина, що відповідно до умов акта оплата правничої допомоги підлягала здійсненню у майбутньому, не свідчить про відсутність у відповідача обов`язку зі сплати відповідних коштів та не виключає можливості їх розподілу як судових витрат.
Колегія суддів також звертає увагу, що, оскаржуючи додаткове рішення та наполягаючи на надмірності присуджених ОСББ "Приозерний" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, апелянт одночасно подав попередній (орієнтовний) розрахунок власних судових витрат, у якому зазначив очікувані витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн лише за розгляд апеляційної скарги на додаткове рішення.
Водночас присуджена судом першої інстанції сума витрат у розмірі 5 000 грн стосувалась надання професійної правничої допомоги відповідачу в межах розгляду справи загалом, а не окремої процесуальної стадії чи окремого судового рішення.
За таких обставин доводи апелянта щодо надмірності присуджених судом першої інстанції витрат не узгоджуються із його ж попереднім розрахунком очікуваних витрат та не свідчать про очевидну неспівмірність визначеної місцевим господарським судом суми.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
У відповідності до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26 та додаткового рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26, а тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню. Доводи апеляційних скарг не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі статтею 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26 та на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року у справі №924/49/26 та додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року у справі №924/49/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №924/49/26 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "22" травня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя   Василишин А.Р. 

Суддя   Філіпова Т.Л.