ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1754/26 Справа № 208/277/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнєцова А. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Городнича В.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бєліка С.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бєліка Сергія Пилиповича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
на постанову судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 24 листопада 2025 року о 16 годині 10 хвилин за адресою: пр. Відродження 28-б в м.Кам`янське, керував автомобілем Шевроле Епіка, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у медичному закладі. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком алкотестеру «Драгер 6810», результат огляду – 0,96 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив припис п.2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої, ухваленої з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд вказує, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у медичному закладі, разом з тим, з наданого до суду відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, водій ОСОБА_1 дав згоду на огляд його на стан алкогольного сп`яніння за допомогою прилад «Drager 6810», який має прострочений термін придатності, дійсний до 19.11.2025 року. Таким чином огляд ОСОБА_1 здійснювався поліцейським 24.11.2025 року на непридатному приладі. Працівниками поліції не було показано та роз`яснено ОСОБА_1 щодо придатності прибору «Драгер» на час проходження тесту на стан сп`яніння. Отже, показання приладу «Drager 6810» є неналежним доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Працівники поліції було запропоновано ОСОБА_1 здійснити тест на наявність сп`яніння лише за допомогою прибору «Драгер», та не було роз`яснено останньому різниці між проходженням тестів на стан алкогольного сп`яніння на приборі «Драгер» та лабораторного дослідження в медичному закладі та їх правові наслідки.
Відеофіксація адміністративного правопорушення здійснена не під час руху автомобіля, та не с початку руху останнього, а лише як пішохода ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права та обов`язки, в тому числі його право на користування правничою допомогою.
На підставі наведеного адвокат просить постанову Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року скасувати та винести нову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КупАП.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Бєлік С.П. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Від захисника Бєліка С.П. надійшла заява про розгляд його апеляційної скарги без його участі. Враховуючи наведене, а також думку захисника Бєліка С.П., апеляційний суд вважає можливим провести апеляційний перегляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КупАП.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.
Розглянувши клопотання захисника Бєліка С.П. про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає обґрунтованими його доводи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання постанови суду особою, відносно якої розглянуто справу про адміністративне правопорушення. Копія постанови була отримана захисником Бєліком С.П. 22.04.2026 року під час ознайомлення з матеріалами справи, про що в матеріалах справи наявна заява та підпис ОСОБА_2 про ознайомлення. Вперше з апеляційною скаргою захисник Бєлік С.П. звернувся до суду апеляційної інстанції 24.04.2026 року, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.05.2026 року була повернута особі, яка її подала. Вказана постанова була отримана захисником Бєліком С.П. 14.05.2026 року. Повторно з апеляційною скаргою захисник Бєлік С.П. звернувся до суду апеляційної інстанції 20.05.2026 року. Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення його права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, які були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №522487 від 24.11.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 24 листопада 2025 року о 15 годині 50 хвилин в м. Кам`янське, вул. Відродження, буд. 28 «б», водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Епіка, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився із застосуванням алкотестера Драгер 0606. Результат огляду склав 0,96 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Технічний засіб відеозапису: 797195.
У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено «надасть пояснення у суді».
Вказано, що тимчасово посвідчення водія не вилучалось, посвідчення водія НОМЕР_2 показано через систему «Дія».
Протокол підписаний працівником поліції, що його складав. В графі підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено «відмовився».
Відповідно до чеку Alcotest Drager 6810 (ARBH-0606), тест №2426, 24 листопада 2025 року було проведено огляд водія ОСОБА_1 на перебування у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний — 0,96‰. ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного тестування, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 6).
Згідно Акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв`язку з виявленими у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме — різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння рук. Огляд проведений за допомогою приладу Alcotest Drager 0606. Результат позитивний - 0,96 проміле. Огляд зафіксовано на відеозапис на нагрудні бодікамери: 797195. Акт підписаний інспектором поліції, який його складав. Водій ОСОБА_1 від підпису відмовився (а.с. 3).
З рапорту поліцейського ВРПП Кам`янського РУП ст. Сержанта поліції Недосєки Е., 24.11.2025 о 15:50 в ході патрулювання по пр. Аношкіна в м.Кам`янське, було виявлено автомобіль Шевролет Епіка, д.н.з. НОМЕР_1 за порушення ПДР. В подальшому було встановлено водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Drager 6810 #0606» або пройти медичний огляд в медичному закладі в установленому законом порядку на встановлення ступеня сп`яніння. Гр. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці. Результат тесту позитивний - 0,96 проміле з яким ОСОБА_1 погодився та поставив свій підпис, від проходження у медичному закладі відмовився. На водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 №522487. Всі дії було зафіксовано на поліцейські нагрудні боді-камери #797195 (а.с. 2).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, долучений до матеріалів справи працівниками поліції на одному DVD-R диску (а.с. 6 «а»), на якому наявний відеофайл «797195wtvxl» із записом з нагрудної камери працівника поліції тривалістю 15:55:27-16:09:18 годин.
На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечує факт вживання алкоголю та за добровільною згодою погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер». За результатами проходження поліцейськими встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Інспектором поліції повідомлено ОСОБА_1 результат огляду на стан сп`яніння 0,96 проміле. 
На переконання апеляційного суду досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено номери нагрудних камер працівників поліції, ці ж номери камер зазначені і на відеозаписі, долученому до матеріалів провадження.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи скарги стосовно того, що в постанові місцевого суду зазначено про те, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у медичному закладі суд не бере до уваги враховуючи наступне.
Так, дійсно в постанові місцевого суду зазначено, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у медичному закладі. Разом з тим, після цього в постанові зазначено про те, що стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком алкотестеру «Драгер 6810», результат огляду — 0,96 проміле. Тобто, зазначення в постанові місцевого суду фрази «огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у медичному закладі» за своєю суттю є технічною помилкою, яка не спростовує факт наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що огляд водія проводився за допомогою непридатного приладу Драгер 6810, який має прострочений термін придатності, дійсний до 19.11.2025 року, суд апеляційної інстанції не бере до уваги виходячи з наступного.
Газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересні 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України. Використання медичних виробів, «газоаналізатор Drager Alkotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання. Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки – 1 рік. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік. Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.
Згідно з п.17 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII від 05.06.2014 законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 (далі - Наказ) затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих ЗВТ, що перебувають в експлуатації, за категоріями. Для категорії законодавчо регульованих ЗВТ "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" цим Наказом встановлено міжповірочний інтервал в 1 рік.
Відповідно до п.18 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII від 05.06.2014 «Повірка» (або: верифікування - англійською мовою «verification») засобів вимірювальної техніки - це сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Відповідно до п.3.9 європейського стандарту EN 15964:2011 «Breath alcohol test devices other than single use devices - Requirements and test methods», що прийнято як національний стандарт ДСТУ EN 15964:2018 «Прилади неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» операція «Повірка» (верифікування) – це процес випробування, метою якого є перевірити, чи працює прилад у межах заданої максимально допустимої похибки і відтворюваності на момент проведення перевірки.
Як убачається з чеку, виданого за результатом огляду водія ОСОБА_1 проведеного за допомогою Alkotest Drager 6810, останнє калібрування приладу за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, проводилось 13.11.2025 року, тобто в межах міжповірочного інтервалу.
Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що наявним відеозаписом підтверджується, що жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо нероз`яснення йому процесуальних прав, водій ОСОБА_1 не заявляв. Крім того права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляду справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.
За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю та не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист, ні під час складання протоколу про адміністративну відповідальність, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, порушено не було. Отже апеляційні доводи є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що відеозапис долучений до матеріалів справи не містить повного запису з нагрудних камер працівників поліції щодо події, на переконання апеляційного суду хоча і є слушними, проте такий недолік не можна вважати істотним, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи, при цьому на наявному відеозаписі зафіксовано те, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкоголю та за добровільною згодою погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер». За результатами проходження поліцейськими встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Інспектором поліції повідомлено ОСОБА_1 результат огляду на стан сп`яніння 0,96 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився про, що останній поставив свій підпис. 
Апеляційний суд звертає увагу апелянта, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, зупинку його працівниками поліції, причин такої зупинки транспортного засобу, встановлення порушень ПДР, що може бути встановлено за допомогою інших доказів. Тому апеляційні доводи про відсутність фіксування на відеозапису факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та факту зупинки його працівниками поліції, як підстави для висновку про недоведеність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вважає слушними.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що інспектором поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, є неспроможними, оскільки положення ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Р. 1 Інструкції №1452/735, не зобов`язують працівників поліції пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у випадку, якщо особа згодна з результатами огляду, проведеного за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Разом з тим, як вже відзначалось, незгоди з продемонстрованим результатом проведеного огляду на місці зупинки ОСОБА_1 не висловлював, а навпаки погодився з ним, підписавши чек приладу алкотестер Драгер.
У доводах апеляційної скарги захисник ставить під сумнів результат огляду проведеного на місці зупинки, посилаючись на те, що під час проведення огляду не було пред`явлено та роз`яснено ОСОБА_1 докази придатності приладу за допомогою, якого останній проходив огляд.
Проте вищезазначені доводи, апеляційний суд відхиляє, оскільки з досліджених матеріалів справи, зокрема відеозаписів вбачається, що істотних порушень вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735 під час проведення огляду апеляційним судом не встановлено. Будь-яких зауважень щодо процедури на місці проведення огляду ОСОБА_1 також не заявляв.
Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейських та роздруківки чеку “Драгер” до початку проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора “Драгер” працівником поліції було проведено перевірки чистоти приладу за допомогою одноразового мундштуку, який особа, яка притягається до адміністративної відповідальності обрала сама. Результат перевірки склав 0,00‰, тобто будь-яких несправностей приладу не зафіксовано. Крім того, будь-яких зауважень чи не згоди з результатами пройденого медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6810, ОСОБА_1 не заявляd, тільки уточняв у інспектора поліції, чи є значним таке перевищення допустимого рівня виявленого у нього алкоголю, на що інспектор - працівник поліції роз`яснив, що допустима норма проміле алкоголю в крові повинна становити не більше 0,2 проміле; сертифікатів, свідоцтва про повірку під час проходження огляду останній не просив, під час розгляду справ апеляційним судом клопотань про витребування таких доказів сторона захисту також не заявляла.
Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не заперечував, що вчора трішки вживав алкоголь. Роздруківку з газоаналізатору «Alcotest Drager 681010» (тест №2426) підписав без будь-яких зауважень.
При цьому, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правові позиції КАС Верховного Суду, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до викладу судової практики апеляційних судів, які не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам захисту, на яких акцентовано увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст. ст. 33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КупАП, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Бєліка Сергія Пилиповича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя         В.С. Городнича