ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/363/25  Номер провадження 22-ц/814/2742/26	Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю. М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Гайтоти Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 10 березня 2026 року у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,- 

В С Т А Н О В И В :
31.01.2025 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду із позовом, який в подальшому був уточнений, в якому прохало стягнути: з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 25342,80 грн основного боргу, 2439,51 грн інфляційних втрат, 654,08 грн 3% річних, а всього 28376,40 грн; з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 12671,40 грн основного боргу, 1219,76 грн інфляційних втрат, 327,04 грн 3% річних, а всього 14188,20 грн, а також витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» обґрунтовані тим, що позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води. Відповідачі є суб`єктами користування послугами, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (індивідуальними споживачами), взаємовідносини між сторонами врегульовані індивідуальними договорами про надання послуг, що є публічними договорами та набули чинності з 01.12.2021. Положеннями Договору врегульовано, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги щомісячно не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим. Відповідачі не оплачують отримані послуги, відтак за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 38014,19 грн., які позивач прохав стягнути з відповідачів, як власників квартири відповідно до їх часток у спільній власності, а також інфляційні втрати у розмірі 3659,27 грн. та 3% річних у розмірі 891,13 грн.
Рішенням Подільського районного суду м. Полтави від 10 березня 2026 року позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги було задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою:  АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2021 по 01.01.2025, у загальному розмірі 28376,40 грн, з яких 25342,80 грн основного боргу, 2439,51 грн (за період з січня 2024 року по грудень 2024 року) інфляційних втрат, 594,09 грн 3% річних (за період з 21.01.2024 по 31.12.2024).
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою:  АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2021 по 01.01.2025, у загальному розмірі 14188,20 грн, з яких 12671,40 грн основного боргу, 1219,76 грн (за період з січня 2024 року по грудень 2024 року) інфляційних втрат, 297,04 грн 3% річних (за період з 21.01.2024 по 31.12.2024).
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 2018.67 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 1009.33 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 адвокат Гайтота І.М. та подала апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Подільського районного суду м. Полтави від 10 березня 2026 року скасувати у задоволенні позовних вимог до відповідачі відмовити у повному обсязі. 
В доводах апеляційної скарги, зазначає, що зазначене судове рішення вважає необґрунтованим та незаконним, оскільки воно ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, та у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Стверджує, що, суд першої інстанції залишив поза увагою, факт того що між сторонами по справі відсутній договір про надання житлово-комунальних послуг. Істотні умови сторонами не узгоджувалися, а тому говорити про дія договору на умовах визначених позивачем, не можливо. Основною умовою з якою не погоджується відповідачі є вартість наданих послуг, оскільки позивачем застосовується незаконний двоставковий тариф. 

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, власниками квартири АДРЕСА_2 є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Квартира відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 обладнана вузлами розподільного обліку теплової енергії та гарячої води. Позивач Полтавське обласне 0комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води споживачам таких послуг за адресою: АДРЕСА_3 .
За розрахунком, наданим позивачем, за період з 01.06.2021 по 01.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за послуги з постачання гарячої води становить 38014,19 грн.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність у відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води. Надані розрахунки містять детальні відомості щодо нарахувань, обсягів споживання, тарифів, здійснених оплат та залишку боргу, є взаємоузгодженими між собою та враховують проведені коригування нарахувань і здійснені відповідачами платежі. Натомість контррозрахунки відповідачами, які не погоджувалися з тарифами за надані послуги, не надано.
Крім того, суд встановив правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки відповідачі допустили прострочення виконання грошового зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, а надані позивачем розрахунки не були спростовані належними доказами. З огляду на викладене суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 38014,19 грн., 891,13 грн трьох відсотків річних та 3659.27 грн інфляційних втрат. 
Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.
Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Нормами статті 12 Закону «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо від різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговування внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до абзаців 1-3, 5, 8, 9, 11 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
У разі укладення колективного договору виконавець надає уповноваженій співвласниками особі необхідну кількість договорів, що забезпечує отримання договору кожним із співвласників багатоквартирного будинку.
Колективний договір і договір з колективним споживачем можуть бути укладені з виконавцем за умови обладнання багатоквартирного будинку вузлом (вузлами) обліку, який (які) забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будинку.
У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію.
01 жовтня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1022 від 08 вересня 2021 року, якою затверджені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до п.3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Згідно статей 12,13,81ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем житлово-комунальних послуг та наявність у відповідачів заборгованості за їх оплату. Надані позивачем розрахунки містять повну та послідовну інформацію щодо нарахувань, обсягів спожитих послуг, застосованих тарифів, проведених оплат і коригувань, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження заявлених вимог. Водночас відповідачами не надано належних доказів, які б спростовували правильність зазначених розрахунків або свідчили про відсутність заборгованості.
Також колегія, з огляду на встановлений факт прострочення виконання грошового зобов`язання, правомірним є і висновок суду про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідно до вимог статті 625 ЦК України. За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в оскарженій частині колегія суддів не вбачає.
Що стосуються доводів апеляційної скарги, колегія суддів не бере до уваги, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при перегляді його в апеляційному порядку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Полтави від 30 березня 2026 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2026 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко _________________ О.І. Обідіна