ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 травня 2026 року місто Київ 
Справа № 373/3956/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9284/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на заочне рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2026 року (ухвалено у складі судді Свояка Д.В., повне рішення складено 04 березня 2026 року)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ 

Короткий зміст позовних вимог 
У грудні 2025 року представник позивача звернувся до суду із цим позовом, у якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 467000804 від 13.08.2024 у розмірі 17 205,76 грн; стягнути з відповідачки понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою 13.08.2024 був укладений кредитний договір № 457000804, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 8 800 грн. Кредит був укладений в електронній формі та підписаний відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора.
Відповідно до договору факторингу №МВ-ТП/9 від 19.11.2024, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.
На підставі договору факторингу №28/0525-01 від 28.05.2025 право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
16.07.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.
Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання за вказаним договором. Після відступлення права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, яка становить 17 205,76 грн та складається із заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 11 440,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 5 765,76 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Переяславський міськрайонний суд Київської області заочним рішенням від 23 лютого 2026 року позов залишив без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
Не погодившись із таким рішенням, представник позивача - адвокат Поляков О.В. 13 березня 2026 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність доказів перерахування, попередньо відмовивши у клопотанні про витребування доказів з банку, що є емітентом картки, на яку первинний кредитор здійснив переказ коштів. Таким чином, суд не забезпечив повного дослідження обставин справи та порушив норми процесуального права щодо сприяння учасникам у реалізації їх прав.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи 
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Апеляційна скарга разом із додатками направлялася позивачем при подачі апеляційної скарги (трекінг 0505577262955; квитанція про доставку документів до Електронного кабінету в ЄСІТС № 6310336 від 13 березня 2026 року), а також судом разом із ухвалою про відкриття апеляційного провадження (звіт про доставку від 19 березня 2026 року а. с. 78).
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом 
Суд першої інстанції встановив, що до позову додана копія кредитного договору №467000804, укладеного 13.08.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого останнє зобов`язалось надати відповідачці кошти на споживчі цілі у загальному розмірі 11440,00 грн (8800,00 грн та 2640,00 грн), строком на 184 дні, зі сплатою 164,25% річних.
Копія договору засвідчена електронним підписом відповідачки.
У п. 5.1 договору зазначено, що кредит надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4441-11XX-XXXX-1885, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору.
До позову додана копія платіжного доручення №347a4749-766d-4e0f-af67-d0cd9520385f від 13.08.2024, в якому зазначено про ініціювання перерахування грошових коштів в розмірі 8800,00 грн на карту №4441-11XX-XXXX-1885, емітовану на ім`я ОСОБА_1 , призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 467000804 від 13.08.2024, ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 , без ПДВ, безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.
У платіжному дорученні банк платника зазначений АТ «Райффайзен Банк».
Будь-яких позначок банку про проведення вказаної фінансової операції платіжне доручення не містить.
До позову також додана довідка ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №467000804/05062025/Э від 05.06.2025, в якій зазначено що на виконання кредитного договору № 467000804 від 13.08.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових послуг платіжної інструкції із зазначенням реквізитів цієї операції, зокрема надавачем платіжних послуг платника зазначено Акціонерне товариство «ОТП Банк», код банку (МФО) - 300528.
Відповідно до розрахунку, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»,, заборгованість за кредитним договором №457000804 від 13.08.2024 станом на 13.08.2024 складає 17205,76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 11440,00 грн, заборгованість за відсотками - 5765,76 грн.
Як вбачається з копії договору факторингу № МВ-ТП/9 від 19.11.2024, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.
До позову додані копії витягу з реєстру прав вимоги від 19.11.2024, довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №2504 від 14.07.2025 про оплату фінансування згідно з договором факторингу.
Із доданої до позову копії договору факторингу №28/0525-01 від 28.05.2025 вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.
Крім цього, до вказаного договору додано лише один із двох зазначених у ньому додатків, які є його невід`ємною частиною, а саме копію витягу з реєстру прав вимоги №2 від 28.05.2025 та додано копію платіжної інструкції №768 від 09.06.2025. Матеріали справи не містять копії акту повернення прав вимоги, який є додатком № 2 до договору факторингу.
Як вбачається з копії договору факторингу №16/07/25-Е від 16.07.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», останнє відступає за плату право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, перелік яких зазначений у відповідному реєстрі.
До позову додані копії акту прийому-передачі реєстру боржників №2 від 16.07.2025 до договору факторингу, платіжної інструкції №446 від 21.11.2025 про оплату фінансування згідно з договором факторингу, витягу з реєстру боржників до договору факторингу.
У матеріалах справи відсутні повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачці такого повідомлення.
Відповідно до руху коштів по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , що наданий АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 05 травня 2026 року про витребування доказів, 13 серпня 2024 року о 18:40:52 на картку надійшли кошти в розмірі 8 800 грн «payway1*tr4av». Також повідомлено, що номер телефону НОМЕР_4 є фінансовим номером телефону, що знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 .

Позиція суду апеляційної інстанції 

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права 

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це встановлено в частині першій статті 1048 ЦК України. 
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту та його розміру, умов та порядку нарахування відсотків, комісій та інших сум, заявлених позивачем до стягнення.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вирішуючи цей спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що передбачений ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування розповсюджується на сторони лише щодо посилання ними на певні обставини. Закон не покладає на відповідача обов`язку спростування певних тверджень позивача, крім справ щодо визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, до яких ця справа не відноситься. Будь-яких судових рішень на підтвердження обставин, на які посилається позивач, суду не надано.
Отже, неподання відповідачкою відзиву на позов або доказів, що спростовують факт укладення кредитного договору, чи наявність заборгованості, чи її розмір є правом відповідача та не свідчить про визнання ним обставин, на які посилається позивач.
Зважаючи на основні засади цивільного судочинства - верховенство права (правовладдя) та законність, суд не може покладати на відповідача у цій справі обов`язок спростування будь-яких обставин, на які посилається позивач.
З огляду на вищенаведені приписи цивільного законодавства, кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно з буквальним тлумаченням слова передавати, яке наводиться у тлумачних словниках, його можна охарактеризувати як: віддавати, подавати, вручати кому-небудь те, що тримають у руках або беруть у руки; віддавати що-небудь своє, від себе і таке інше в чиєсь відання, володіння; віддавати в розпорядження кого-, чого-небудь.
Отже, для встановлення обставин укладення кредитного договору підлягає доказуванню факт передачі (віддачі, надання) відповідних кредитних коштів кредитодавцем кредиторові саме у зв`язку з домовленістю (угодою, договором) про це.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження передачі відповідачці ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» коштів на виконання кредитного договору долучені до матеріалів справи копії платіжного доручення №347a4749-766d-4e0f-af67-d0cd9520385f від 13.08.2024 та довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про ініціювання платіжної операції, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції.
Вказані докази містять суперечливі дані щодо фінансової установи, яка здійснювала проведення операції з перерахування коштів за кредитним договором № 457000804 від 13.08.2024 (у платіжному дорученні - АТ «Райффайзен Банк», у довідці - АТ «ОТП Банк»).
Разом з тим, до позову не додано підтвердження від АТ «ОТП Банк», який відповідно до зазначеної довідки є надавачем платіжних послуг платника, про переказ коштів на рахунок відповідачки на виконання умов кредитного договору.
Додане до позовної заяви платіжне доручення №347a4749-766d-4e0f-af67-d0cd9520385f від 13.08.2024 не містить відміток банку про проведення цього платежу.
Отже, платіжне доручення №347a4749-766d-4e0f-af67-d0cd9520385f від 13.08.2024 містить недостовірну інформацію щодо того, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів за цим дорученням через АТ «Райффайзен Банк».
Інших доказів, які б підтверджували надання відповідачці кредитних коштів саме на виконання кредитного договору №457000804 від 13.08.2024, позивачем не надано.
При цьому, суд бере до уваги, що до позовної заяви, на виконання припису ч. 4 ст. 177 ЦПК України, представником позивача додано копію платіжної інструкції про сплату судового збору за подання цієї позовної заяви, яка містить усі необхідні реквізити бухгалтерського документу, у тому числі відомості про призначення платежу: «101 42986956; Судовий збір, за позовом ТОВ ФК ЕЙС, Переяславський міськрайонний суд Київської області, 25771069521», відмітку надавача платіжних послуг.
Отже, представник позивача обізнаний, що документом, яким доводиться відповідна сплата коштів є платіжна інструкція, яка заповнена у визначеному законом порядку та її виконання підтверджено надавачем платіжних послуг.
З огляду на вищевказане, зважаючи на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що обставини виникнення у відповідачки зобов`язань перед позивачем, на умовах, вказаних у позові, та порушення його прав, за захистом яких мало місце звернення до суду, не підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції та вказує на таке.

Предметом доказування у цій справі є обставини укладення між первісним кредитором та відповідачкою кредитного договору, фактичного надання кредитних коштів, невиконання відповідачкою грошового зобов`язання, розмір заборгованості, а також перехід до позивача права грошової вимоги за цим договором.
Звертаючись до суду з позовом, позивач одночасно подав клопотання про витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України, зокрема для підтвердження факту зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. 
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив зокрема із того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт перерахування відповідачці кредитних коштів. Водночас цей же суд попередньо відмовив у витребування доказів, які стосувалися саме цієї обставини, та які позивач об`єктивно не міг самостійно отримати, оскільки інформація про рух коштів за картковим рахунком є банківською таємницею.
За таких обставин відмова суду першої інстанції у витребуванні доказів, необхідних для з`ясування головної обставини у справі, є необґрунтованою та такою, що призвела до неповного встановлення фактичних обставин справи. Суд не може, з одного боку, відмовити стороні у сприянні в отриманні доказу, який вона самостійно отримати не може, а з іншого покласти відсутність саме цього доказу в основу рішення про відмову в позові.
На виконання ухвали Київського апеляційного суду від 05 травня 2026 року АТ «Універсал Банк» надало інформацію про рух коштів по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , з якої вбачається, що 13 серпня 2024 року о 18:40:52 на цю картку надійшли кошти в розмірі 8 800 грн із призначенням/ідентифікатором операції «payway1*tr4av». Також банк повідомив, що номер телефону НОМЕР_4 є фінансовим номером телефону, зазначеним в анкетних даних ОСОБА_1 .
Зазначені відомості узгоджуються з даними заявки на отримання кредиту, у якій відповідачка вказала договір/оферту № 467000804 від 13.08.2024, суму кредиту 8 800 грн, строк кредитування 184 дні, фінансовий номер телефону НОМЕР_5 , електронну адресу та платіжну картку № НОМЕР_2 .
Вони також узгоджуються з пунктом 5.1 кредитного договору, за яким кредит мав надаватися шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки № 4441-11XX-XXXX-1885, не пізніше ніж протягом трьох банківських днів із моменту укладення договору.
Таким чином, додатково витребуваний апеляційним судом доказ усуває сумніви, на які послався суд першої інстанції, та підтверджує факт реального отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 8 800 грн саме у день укладення кредитного договору.
Кредитний договір № 467000804 від 13.08.2024 укладений в електронній формі, про що свідчать відомості про підписання договору одноразовим ідентифікатором: NWBM, який був відправлений 13.08.2024 о 18:40:12 та введений 13.08.2024 о 18:40:37. Указане додатково підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора.
У цій справі відповідачка не подала відзиву на позов, не заперечила факту належності їй платіжної картки, не спростувала факту підписання договору одноразовим ідентифікатором та не надала доказів того, що кредитний договір було укладено без її волі чи з використанням її персональних даних третіми особами. Також, будучи реально повідомленою про апеляційний розгляд, не висловила своєї позиції щодо апеляційної скарги, що в цьому конкретному випадку слід розглядати як відсутність відповідних обґрунтованих заперечень.
За умовами кредитного договору сума кредиту за договором становить 11 440 грн, чиста сума кредиту 8 800 грн, комісія за надання кредиту 2 640 грн, строк кредитування 184 дні, процентна ставка 164,25 % річних (0,45 % у день). Комісія за надання кредиту прямо зазначена у договорі, паспорті споживчого кредиту та графіку платежів і врахована у загальній вартості кредиту.
З огляду на дату укладення договору 13.08.2024 та зазначену у договорі денну процентну ставку 0,42 % на день, умови договору щодо вартості кредиту не свідчать про перевищення граничного розміру денної процентної ставки, чинного на момент укладення договору.
Відповідно до наданої виписки з особового рахунку за кредитним договором № 467000804 від 13.08.2024 заборгованість відповідачки перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 01.11.2025 становить 17 205,76 грн, з яких: 11 440,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5 765,76 грн прострочена заборгованість за процентами, 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями.
Контррозрахунку заборгованості, доказів повного чи часткового погашення кредиту, доказів сплати коштів первісному кредитору або будь-якому з наступних кредиторів відповідачка не надала.
Право вимоги за кредитним договором № 467000804 від 13.08.2024 було відступлено послідовно: від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу № МВ-ТП/9 від 19.11.2024; надалі до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за договором факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025; надалі до ТОВ «ФК «Ейс» за договором факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025.
Таким чином, матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення кредитного договору в електронній формі, погодження відповідачкою істотних умов кредитування. фактичне зарахування на її картку кредитних коштів у розмірі 8 800 грн, неповернення кредиту та несплату процентів, перехід до позивача права вимоги за цим кредитним договором, а також заявлений розмір заборгованості у сумі 17 205,76 грн.
Суд першої інстанції наведених обставин належним чином не врахував, неправильно оцінив подані позивачем докази, безпідставно відмовив у витребуванні доказів, які мали істотне значення для правильного вирішення спору, та дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.
За таких обставин заочне рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2026 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Оскільки апеляційним судом встановлена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Судові витрати 

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6 056 грн.

Окрім цього, позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції - 7 000 грн та в суді апеляційної інстанції - 6 000 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «Ейс» користувалося послугами Адвокатського бюро «Соломко та партнери» в суді першої та апеляційної інстанцій. 
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім цього, пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-4 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс»; копію додаткової угоди № 25771069521 від 11 вересня 2025 року до цього договору, якою погоджено надання правничої допомоги у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 467000804 від 13 серпня 2024 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року на суму 7 000 грн за надання правничої допомоги в суді першої інстанції; акт прийому-передачі наданих послуг від 10 березня 2026 року на суму 6 000 грн за складання апеляційної скарги у цій справі.
З акту прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року вбачається, що в суді першої інстанції Адвокатським бюро «Соломко та партнери» надано позивачу послуги зі складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовки адвокатського запиту та клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 467000804 від 13 серпня 2024 року на рахунок позичальника, загальною вартістю 7 000 грн.
З акту прийому-передачі наданих послуг від 10 березня 2026 року вбачається, що в суді апеляційної інстанції позивачу надано правничу допомогу зі складання апеляційної скарги на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2026 року у справі № 373/3956/25, загальною вартістю 6 000 грн.
Таким чином, позивачем доведено понесення витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій, які підлягають відшкодуванню.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Таким чином, аналізуючи матеріали справи колегія суддів вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесений у суді першої та апеляційної інстанції, визначений адвокатом є завищеним, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 17 205,76 грн, тобто справа відноситься до малозначних, сума заявлених витрат на правову допомогу у загальному розмірі 13 000 грн є непропорційною щодо ціни позову, а тому сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 6 000 грн.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої та апеляційної інстанції в загальному розмірі 6 000 грн, а всього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 12 056 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - задовольнити. 
Заочне рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2026 року - скасувати та ухвалити нове.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 467000804 від 13 серпня 2024 року у розмірі 17 205,76 грн, з яких: 11 440 грн заборгованість за сумою кредиту; 5 765,76 грн заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати у розмірі 12 056 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_6 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Суддя-доповідач О.В. Желепа 

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова