ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/497/24	

Господарський суд Харківської області у складі
судді Чистякової І.О. 
за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова (вул. Тобольська, 55А, м, Харків, 61072) в інтересах держави, в особі Харківської обласної (військової) адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 23912956) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (майдан Свободи, 5, Держпром, 1-й під`їзд, 4-й поверх, м. Харків, 61022 код ЄДРПОУ 02230856) 	
до 	Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243) 	
про 	скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії 	
за участю представників учасників справи:
прокурора - Кадацької Д.М.
позивача - Бринчак М.П. (самопредставництво)
3-ї особи на стороні позивача - Бринчак М.П. (самопредставництво)
відповідача - Горобинської Н.М. (самопредставництво) 

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської обласної (військової) адміністрації (позивач) до Харківської міської ради (відповідач) про усунення перешкод власнику-державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації (код ЄДРПОУ 23912956) у користуванні та розпорядженні землями історико-культурного призначення по провулку Класичному, 2 в м. Харкові шляхом:
1. Скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташованої по провул. Класичному, 2 в м. Харкові, з припиненням речових прав Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243).
2. Скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності за Харківською міською радою, код ЄДРПОУ 04059243, на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташованої по провул. Класичному, 2 в м. Харкові, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1043830463101; запис про право власності 16702585 від 29.09.2016, внесений державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Перебоєвою Т.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31682500 від 03.10.2016) з припиненням речових прав Харківської міської ради, код ЄДРПОУ 04059243, та закриттям розділу 1043830463101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
3. Зобов`язання Харківської міської ради, код ЄДРПОУ 04059243, повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, код ЄДРПОУ 23912956, земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташовану по провул. Класичному, 2 в м. Харкові.
Прокурор також просить стягнути з відповідача судовий збір на користь Харківської обласної прокуратури та залучити до участі у справі у якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/497/24. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11 березня 2024 року о 10:20. Залучено до участі у справі 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (майдан Свободи, 5, Держпром, 1-й під`їзд, 4-й поверх, м. Харків, 61022 код ЄДРПОУ 02230856). Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено прокурору та позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено 3-й особі строк для подання: письмових пояснень щодо позову - 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання; письмових пояснень щодо відзиву на позов - 5 днів з дня отримання копії відзиву на позов.
04.03.2024 через систему "Електронний суд" відповідач подав заяву, яку зареєстровано 05.03.2024 за вх.№5966, про зупинення провадження у справі № 922/497/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21 з подібними правовідносинами та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
04.03.2024 через систему "Електронний суд" відповідач подав відзив, який зареєстровано 05.03.2024 за вх.№5970, в якому він просить відмовити в позові повністю, наполягаючи на тому, що прокурором і позивачем не надано доказів того, що державним кадастровим реєстратором при реєстрації спірної земельної ділянки не перевірено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на відповідність вимогам законодавства. Відсутні докази того, що у вищевказаному Проекті землеустрою виявлена недостовірна інформація і що інженера-землевпорядника, що був відповідальним за виготовлення вищевказаного проекту, притягували до відповідальності за його недостовірність чи інші порушення законодавства у сфері землеустрою. Крім того, спірна земельна ділянка сформована, як об`єкт цивільних прав, на підставі проекту відводу земельної ділянки та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 19.10.2005, тобто до прийняття наказу Міністерства культури України від 28.11.2013 № 1224 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України". Таким чином, Харківською міською радою не здійснювалась зміна цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011, тому доводи прокурора про відсутність погодження Кабінету Міністрів України на зміну цільового призначення спірної земельної ділянки не відповідає вимогам законодавства. Враховуючи викладене, Харківська міська рада, діючи на підставі чинного законодавства, набула право власності на спірну земельну ділянку. Факт знаходження на спірній земельній ділянці місцевої пам`ятки археології "Поселення Харків" має бути підтверджений науковим археологічним дослідженням, оскільки саме с цим фактом закон пов`язує належність земельної ділянки до земель історико-культурного призначення. Прокурором та позивачем на надано до суду висновок наукового археологічного дослідження частини пам`ятки археології місцевого значення "Поселення Харків" (охор. № 8828-Ха) щодо розташування на спірній земельній ділянці пам`ятки археології "Поселення Харків". В матеріалах справи відсутня інформація про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 по пров. Класичному, 2 у м. Харкові знаходиться в межах території пам`ятки археології місцевого значенням "Поселення Харків", в межах зон охорони пам`ятки, і відповідно, що на спірну земельну ділянку поширювався правовий режим земель історико-культурного призначення.
04.03.2024 через систему "Електронний суд" 3-ю особою на стороні позивача подано письмові пояснення щодо позову (вх.№5879), в яких вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, наполягаючи зокрема на тому, що з урахуванням розташування земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 на території пам`ятки культурної спадщини - пам`ятки археології "Поселення Харків", яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, зазначена земельна ділянка відповідно до імперативних вимог ст. 53 Земельного кодексу України та ст. 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини" відноситься до земель історико-культурного призначення. З огляду на положення Земельного кодексу України та Закону України "Про охорону культурної спадщини" спірна земельна ділянка не може бути відчужена у приватну власність.
11.03.2024 через систему "Електронний суд" прокурором подано відповідь на відзив (вх.№6596), в якій він просить позов прокурора задовольнити повністю.
11.03.2024 через систему "Електронний суд" прокурором подано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх.№6602), в якому він просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №922/497/24
15.03.2024 через систему "Електронний суд" відповідач подав заперечення на відповідь прокурора на відзив (вх.№7204), в яких він просив відмовити в позові повністю.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.03.2024 провадження у справі № 922/497/24 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.03.2024 провадження у справі № 922/497/24 поновлено, продовжено провадження у справі зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання у справі призначено на 08 квітня 2024 року о 10:00
В судовому засіданні 08.04.2025 без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 22 квітня 2024 року об 11:00.
19.04.2024 через систему "Електронний суд" відповідачем подано заяву (вх.№10441) про зупинення провадження у справі № 922/497/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/30025/23, обгрунтовуючи вказане клопотання тим, що у адміністративній справі №520/30025/23 оспорюється наказ Міністерства культури України від 28.11.2013 № 1224 в частині занесення об`єкта культурної спадщини "Поселення Харків" до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
19.04.2024 через систему "Електронний суд" прокурор подав заперечення на заяву відповідача про зупинення провадження у справі (вх.№10499).
Ухвалою суду від 22.04.2024 задоволено клопотання Харківської міської ради про зупинення провадження у справі №922/497/24. Провадження у справі №922/497/24 зупинено до вирішення справи №520/30025/23, що розглядається Харківським окружним адміністративним судом - до набрання законної сили судовим рішенням у справі №520/30025/23. Запропоновано учасникам справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №922/497/24.
10.07.2025 через систему "Електронний суд" виконувачем обов`язків керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова подано клопотання (вх.№16209) про поновлення провадження по справі №922/497/24. 
Ухвалою суду від 16.07.2025 задоволено клопотання виконувача обов`язків керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про поновлення провадження у справі №922/497/25. Провадження у справі № 922/497/24 поновлено. Продовжено провадження у справі зі стадії підготовчого провадження. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання у справі призначено на 28 липня 2025 року о 10:00 год.
23.07.2025 через систему "Електронний суд" Шевченківська окружна прокуратура міста Харкова подала клопотання (вх.№17134) про зупинення провадження у справі № 922/497/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 922/264/24.
Ухвалою суду від 18.08.2025 задоволено клопотання Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про зупинення провадження по справі №922/497/24. Зупинено провадження по справі №922/497/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №922/264/24. Запропоновано учасникам справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі № 922/497/24.
23.04.2026 через систему "Електронний суд" Шевченківською окружною прокуратурою міста Харкова подано клопотання, зареєстроване 24.04.2026 за вх.№9877, про поновлення провадження у справі № 922/497/24 у зв`язку з опублікуванням 24.03.2026 повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/264/24.
Ухвалою суду від 30.04.2026 задоволено клопотання Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про поновлення провадження у справі № 922/497/24. Провадження у справі № 922/497/24 поновлено. З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, постановлено про проведення підготовчого провадження поза межами строку, встановленого ч.3 ст. 177 ГПК України та розглянути справу у розумний строк. Підготовче засідання призначено на 07 травня 2026 року о 12:40.
В судовому засіданні 07.05.2026 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18 травня 2026 року о 12:00 год.
В судовому засіданні 18.05.2026 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про оголошення в судовому засіданні з розгляду справи по суті перерви до 25.05.2026 о 10:00 год.
Присутній в судовому засіданні прокурор просив позов задовольнити повністю.
Присутній в судовому засіданні представник позивача та 3-ї особи на стороні позивача просив позов задовольнити повністю.
Присутній в судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2005 року між Харківською міською радою Харківської області та ФОП Степанайтісом Олександром Олександровичем укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах” в державному реєстрі земель від 26.09.2005 за № 040567100055, у відповідності до умов якого орендодавець на підставі рішення ХХХV сесії Харківської міської ради ІV скликання від 27.04.2005 № 78/05 “Про надання юридичним та фізичним особам для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів” надав в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,0247 га, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Класичний, 2 для будівництва магазину для вагітних жінок "Мамочка" (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та подальшої експлуатації.
Пунктом 8 договору передбачено, що договір укладено строком на період будівництва до 01.04.2007 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.04.2030.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.02.2011 у справі №57/221-10, що набрало законної сили, розірвано договір оренди землі від 26 вересня 2005 року, укладений між Харківською міською радою Харківської області та Фізичною особою – підприємцем Степанайтісом Олександром Олександровичем, що зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах” в державному реєстрі земель від 26.09.2005 за № 040567100055.
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.02.2024 № 366054305 право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 зареєстровано за Харківською міською радою з 29.09.2016 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31682500 від 03.10.2016, запис про право власності №16702585 від 29.09.2016). Інше речове права (оренди земельної ділянки) припинено 30.09.2021 (індексний номер рішення 60766622 від 05.10.2021, запис про інше речове право №16703421).
Як вказано прокурором, вивченням інформації та співставленням місця розташування земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 на офіційному веб-порталі даних земельного кадастру України з історико-архітектурним опорним планом міста Харкова Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "Укрндіпроектреставрація", а також територіальними межами пам`ятки археології місцевого значення – поселення Харків (взята під охорону держави наказом Міністерства культури України №1224 від 28.11.2013, охор. №8828-Ха), встановлено, що вказана земельна ділянка розташовується на території пам`ятки археології місцевого значення – поселення Харків.
Листом від 04.10.2023 за №05-25/1574 Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації повідомлено Шевченківську окружну прокуратуру про те, що за даними публічної кадастрової карти України стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 по пров. Класичному, 2 в м. Харкові, шляхом співставлення із картографічними матеріалами на пам`ятку археології місцевого значення – Поселення Харків, а також із використанням матеріалів історико-архітектурного опорного плану м. Харків, вказана земельна ділянка знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення – Поселення Харків (взятий на державний облік наказом Міністерства культури України від 28.11.2013 за №1224, охоронний №8828-Ха). Інформація щодо дослідження пам`ятки археології в межах земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 по пров. Класичному, 2 в м. Харкові у Департаменті відсутня. Вилучення земельної ділянки із меж пам`ятки археологія місцевого значення чи дослідження не проводилися.
За доводами прокурора, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га по провулку Класичному, 2 в м. Харкові розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення "Поселення Харків", внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури України від 28.11.2013 №1224, охоронний номер пам`ятки 8828-Ха, належить до державної власності в силу ч. 6 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" за фактом розташування на ній пам`ятки археології місцевого значення "Поселення Харків", а тому не може перебувати у комунальній власності та вищевказана реєстрація речового права на спірну земельну ділянку за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради є незаконною.
Зазначені обставини стали підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Європейською конвенцією про охорону археологічної спадщини від 16.01.1992, ратифікованою Україною 27.08.2004, наголошено, що археологічна спадщина є головним елементом пізнання історії людства та справжнім свідком стародавньої історії. Археологічна спадщина включає споруди, архітектурні ансамблі, розбудовані та облаштовані ділянки території, рухомі об`єкти, інші пам`ятки, а також їхній контекст, незалежно від місця розташування на суходолі або під водою.
Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається Земельним кодексом України, Законами України "Про охорону культурної спадщини" та "Про охорону археологічної спадщини", постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевої влади і самоврядування.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону археологічної спадщини" пам`ятка археології - археологічний об`єкт національного або місцевого значення, занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Згідно ст. 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкт культурної спадщини – визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам`ятка культурної спадщини – об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Відповідно до ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.
Згідно ст. 54 Земельного кодексу України землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.
Водночас відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.
Згідно з ч. 6 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.
Статтею 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" гарантовано право державної власності на пам`ятки археології. Відчуження з державної власності земельної ділянки, на якій розташовані пам`ятки археології, фактично унеможливлює здійснення державою права користування та розпорядження цими пам`ятками археології, у зв`язку з невіддільністю пам`ятки археології від земельної ділянки, на якій вона розташована.
Отже, діюче законодавство безальтернативно визначає для пам`яток археології та земель, на яких вони розташовані, єдину форму власності - державну, а у випадку, якщо така земельна ділянка не перебуває в державній власності, - остання підлягає обов`язковому вилученню або викупу державою.
Суд зауважує, що частина 1 статті 54 ЗК України, яка передбачає, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності встановлює загальне правило відносно форм власності земель, віднесених за цільовим призначенням до категорії земель історико-культурного призначення. Натомість спеціальна норма, закріплена в статті 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини", передбачає виключення із загального правила, за змістом якої землі, на яких розміщені пам`ятки археології перебувають виключно в державній власності.
За таких обставин, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення спеціального нормативно-правового акту, зокрема, Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 № 1805-ІІІ.
Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постановах від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21, від 04.03.2026 у справі № 922/264/24.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону культурної спадщини" інформування про об`єкти культурної спадщини, занесені до Реєстру, провадиться шляхом: публікації Реєстру та внесених до нього змін; надання інформації, що міститься в Реєстрі, у відповідь на запит на інформацію; встановлення охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їхніх територій незалежно від форм власності.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини забезпечує публікацію Реєстру та внесених до нього змін у спеціалізованому періодичному виданні та на своєму офіційному веб-сайті.
Згідно з ч.1 ст.34 Закону України "Про охорону культурної спадщини" землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.
Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 по пров. Класичному, 2 в м. Харкові розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення Поселення Харків, яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури України від 28.11.2013 № 1224, охоронний номер пам`ятки 8828-Ха.
Зазначене підтверджується листом від 04.10.2023 за №05-25/1574 Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації, до якого додано викопіювання із науково-проектної документації, з якого вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення.
Пам`ятка археології місцевого значення "Поселення Харків" занесена до Реєстру наказом Міністерства культури України від 28.11.2013 № 1224, на підставі якого їй присвоєно охоронний номер 8828-Ха (режим доступу: https://wlm.org.ua/docs/mku/2013/1224.pdf).
У Державному реєстрі нерухомих пам`яток України, який розміщено на вебсайті Міністерства культури України (https://mincult.gov.ua/kulturnaspadshchyna/derzhavnyy-reiestr-nerukhomykh-pam-iatok-ukrainy/), міститься інформація про пам`ятки археології місцевого значення – "Поселення Харків", яку взято на облік наказом Міністерства культури України від 28.11.2013 № 1224 (охоронний № 8828-Ха), що є публічною інформацією.
Як вказано судом вище, 19.04.2024 через підсистему "Електронний суд" відповідачем подано заяву (вх.№10441) про зупинення провадження у справі № 922/497/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/30025/23, обгрунтовуючи вказане клопотання тим, що у адміністративній справі №520/30025/23 оспорюється наказ Міністерства культури України від 28.11.2013 № 1224 в частині занесення об`єкта культурної спадщини "Поселення Харків" до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Ухвалою суду від 22.04.2024 у цій справі №922/497/24 було задоволено клопотання Харківської міської ради, провадження у справі №922/497/24 було зупинено до вирішення справи №520/30025/23, що розглядається Харківським окружним адміністративним судом - до набрання законної сили судовим рішенням у справі №520/30025/23. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 у справі №520/30025/23 задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, третя особа Харківська міська рада про зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації від 19.03.2012 № 116 "Про затвердження переліків щойно виявлених об`єктів культурної спадщини" у частині п. 25 додатку 1, яким занесено об`єкт культурної спадщини "Поселення Харків" до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства культури України від 28.11.2013 № 1224 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток" у частині п. 3 додатку 6, яким занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкт культурної спадщини "Поселення Харків", охоронний номер 8828-Ха. Зобов`язано Міністерство культури та інформаційної політики України виключити об`єкт культурної спадщини "Поселення Харків", охоронний номер 8828-Ха з Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Міністерство культури України, не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 апеляційну скаргу Міністерства культури та стратегічних комунікацій України – задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 по справі № 520/30025/23 скасовано. Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, третя особа - Харківська міська рада про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі № 520/30025/23 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі № 520/30025/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства культури та інформаційної політики України, Департаменту культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації, третя особа - Харківська міська рада про зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, наказ Міністерства культури України від 28.11.2013 № 1224 в частині занесення об`єкта культурної спадщини "Поселення Харків" до Державного реєстру нерухомих пам`яток України є чинним.
У подальшому, після занесення вказаного об`єкта до Реєстру, уповноваженими органами вжито вичерпних заходів з оформлення оновленої облікової документації на пам`ятку місцевого значення "Поселення Харків", яка включає облікову картку та паспорт від 10.01.2014, а також графічні матеріали.
У паспорті та обліковій картці пам`ятки археології "Поселення Харків", які складені 10.01.2014 старшим науковим співробітником відділу пам`яток археології ОКЗ "Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини" та затверджені директором Департаменту культури і туризму ХОДА, наведено опис об`єкта та меж його території, що також підтверджується генеральним планом з визначенням зон охорони від 2012 року, який є невід`ємним додатком до паспорта та облікової картки.
При встановленні підстав для віднесення конкретної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення суди мають враховувати, у тому числі, паспорт пам`ятки (у т.ч. пам`ятки археології). 
Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 734/535/15-ц.
При цьому, правовий режим земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, залежить не від наявних відомостей Державного земельного кадастру, проєкту землеустрою, рішень органу місцевого самоврядування тощо, а визначається фактом знаходження на ній пам`ятки.
Неприведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до дійсного призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки за законом такий правовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній пам`ятки, а не рішенням органу державної влади або місцевого самоврядування.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у п. 42 постанови від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини" з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам`яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару. Межі та режими використання зон охорони пам`яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини. Порядок визначення та затвердження меж і режимів використання зон охорони пам`яток та внесення змін до них встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
Водночас відсутність затвердженої науково-проектної документації з встановлення цільового призначення за категорією земель історико-культурного призначення, визначення меж та режимів використання пам`ятки археології національного значення та зон її охорони, за висновком суду, не спростовує факту розташування на спірній земельній ділянці вказаної пам`ятки, що знаходиться під охороною держави.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 748/1536/20, невстановлення межі історико-культурного зонування пам`ятки не дає підстави стверджувати, що спірна земельна ділянка не належить до земель історико-культурного значення. Суд першої інстанції встановив, що пам`ятка археології паспортизована, внесена до списків нововиявлених пам`ятників археології, про що складено облікову картку Міністерством культури України з відповідним схематичним планом. Отже, факт існування і позначення пам`ятки археології та віднесення цієї території до земель історико-культурного призначення є доведеним.
У постанові від 13.11.2019 у справі № 728/1905/16-ц Верховний Суд зазначив, що невключення відомостей до Державного земельного кадастру про належність конкретної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення, про обмеження у використанні земельної ділянки саме для такої категорії земель не є підставою для невіднесення спірної земельної ділянки до такої категорії та призначення за наявності відомостей у уповноваженого органу охорону культурної спадщини про розташування на спірній ділянці пам`ятки та/або потрапляння ділянки в охоронну зону відповідної пам`ятки.
Перебування земельної ділянки в межах пам`ятки археології виключає можливість її перебування у комунальній або приватній власності.
Умовою належності земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 по пров. Класичному, 2 в м. Харкові до категорії земель історико-культурного призначення є розташування на ній об`єкта, визначеного ст. ст. 53, 54 Земельного кодексу України, ст. 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини", а саме: пам`ятки археології місцевого значення Поселення Харків.
Не приведення Харківською міською радою цільового призначення цієї земельної ділянки у відповідність до дійсного призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки за законом такий правовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній пам`ятки, а не рішенням органу місцевого самоврядування.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у п. 42 постанови від 31.07.2019 у справі №813/4701/16.
Спірна земельна ділянка розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення Поселення Харків, отже вказаний об`єкт відноситься до історико-культурної спадщини міста Харкова.
Також, варто зазначити, що рішенням сесії Харківської міської ради від 22.11.2006 за №144/06 "Про визначення статусу історико-культурного ареалу міста Харкова" з метою захисту історико-культурного середовища міста Харкова, пам`яток архітектури, історії та культури, впорядкування міської забудови, в тому числі на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 "Про затвердження Списку історичних населених місць України" та від 13.03.2002 №318 "Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць" встановлено первинні межі історико-культурного ареалу міста Харкова та визначено територію історико-культурного ареалу, що включає в себе центральну історичну частину міста Харкова з визначеними межами в додатку 1.
Відповідно до Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №318 Історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 "Про затвердження Списку історичних населених місць України" м. Харків віднесений до такого Списку.
Історичний ареал охоплює історично сформовану частину населеного місця, що зберегла старовинний вигляд, розпланування і характер забудови.
Історичний ареал - це найбільш освоєна в минулому і добре збережена частина території населеного місця, що відрізняється традиційним характером середовища і значною кількістю об`єктів культурної спадщини від інших, менш освоєних або погано збережених частин населеного місця.
Межі історичних ареалів слід проводити вздовж розпланувальних і природних рубежів, що відокремлюють історичний ареал від решти міських територій, і визначати історико-архітектурним опорним планом населеного місця. Історико-архітектурні опорні плани розробляються на основі комплексних досліджень усієї території історичного населеного місця та його найближчого оточення.
Збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об`єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі є пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів.
Частина територій історичних ареалів, а саме території пам`яток та їх охоронних зон, території заповідників, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення.
Вказана земельна ділянка має значну історико-культурну та археологічну цінність, тим більше, що на теперішній час вказана земельна ділянка вільна від забудови, тобто не втратила свою цінність внаслідок антропологічного впливу.
Крім того, законодавством встановлений дозвільний порядок використання земель історико-культурного призначення.
Зі змісту статей 91, 96 Земельного кодексу України вбачається, що виходячи з принципу використання земельних ділянок за цільовим призначенням, на землях історико-культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню.
Також, Законом України від 28.04.2021 №1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" внесено зміни до Земельного кодексу України та доповнено його статтею 54-1, якою передбачено обмеження у використанні земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини.
Зокрема, з метою охорони культурної спадщини на використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, буферної зони, історичного ареалу населеного місця, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини встановлюються обмеження відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини".
Обмеження у використанні земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, історичного ареалу населеного місця, буферної зони, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини поширюються на усі розташовані в межах цих територій та об`єктів землі незалежно від їх цільового призначення. Межі території, на яку поширюються такі обмеження, визначаються відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" і зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації, науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини. Відомості про зазначені обмеження у використанні земель вносяться до Державного земельного кадастру.
Відповідно до ч. 7 ст. 20 ЗК України зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, погоджуються з Кабінетом Міністрів України.
Зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок яких земельні ділянки виводяться із складу таких категорій (крім зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для розміщення на них лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури), а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, здійснюються за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Згідно листа Секретаріату Кабінету Міністрів України від 25.01.2024 за №1978/0/2-24 Кабінетом Міністрів не приймалось рішень стосовно зміни цільового призначення спірної земельної ділянки.
На теперішній час відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру спірна земельна ділянка належить до категорії земель житлової та громадської забудови з цільовим призначенням “для будівництва магазину та подальшої експлуатації цього об`єкту”. 
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 по пров. Класичному, 2 в м. Харкові зареєстровано за Харківською міською радою, а отже в подальшому спірна земельна ділянка в порушення вимог ст.ст. 19, 20, 53, 54, 83, 91, 96, 134, 135 Земельного Кодексу України, ст.ст. 1, 17, 18, 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини", ст.ст. 1, 7 Закону України "Про охорону археологічної спадщини" може бути передана Харківською міською радою в оренду або надана у власність, в тому числі під будівництво, внаслідок чого існує загроза знищення археологічної пам`ятки.
Щодо усунення власнику перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).
У постанові Великої Палати Верховного від 04 березня 2026 року по справі № 922/264/24 зазначено: 
319. Велика Палата Верховного Суду послідовно дотримується позиції, що у випадках, коли на певний об`єкт нерухомого майна за жодних умов не може виникнути право приватної власності, державна реєстрація цього права не змінює володільця відповідного об`єкта, а тому порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння. Належним способом захисту прав власника у цих випадках є негаторний позов.
320. Як слідує з визначення поняття “об`єкт культурної спадщини”, для таких об`єктів характерними ознаками є цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і збереження своєї автентичності. Зазначене вирізняє, зокрема, нерухомі об`єкти культурної спадщини з-поміж іншого нерухомого майна. Такі об`єкти потребують особливої правової охорони.
321. Отже, як у разі включення певного об`єкта до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, так і у випадку його включення до переліку пам`яток місцевого, загальнодержавного значення тощо, особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що нерухоме майно, яке вона має намір набути у приватну власність, є нерухомим об`єктом культурної спадщини.
322. Ефективним способом захисту прав держави на земельну ділянку історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології, є негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.
Отже, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ефективним способом захисту прав держави на земельну ділянку історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології, є негаторний позов. Такий позов, спрямований на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця.
Відповідач не мав перешкод у доступі до законодавства, яке є чітким, однозначним і зрозумілим, а також до відкритих джерел – наказів Міністерства культури України та Управління культури і туризму ХОДА, Державного реєстру нерухомих пам`яток України та науково-проектної документації, і в силу об`єктивних, явних причин, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель історико-культурного призначення і не може перебувати в комунальній чи приватній власності, з огляду розташування на ній пам`ятки археології – Поселення Харків.
Отже, держава як власник земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 по пров. Класичному, 2 в м. Харкові вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування та розпоряджання цією земельною ділянкою, у тому числі шляхом скасування в судовому порядку реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку.
Зокрема, скасуванню підлягає державна реєстрація права комунальної власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки така реєстрація суперечить ч. 6 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" й створює перешкоди для реалізації державою прав законного власника.
Так, на підставі рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Перебоєвої Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31682500 від 03.10.2016 проведено державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Харкова на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011, площею 0,0247 га, розташовану за адресою: м. Харків, провул. Класичний, 2 (запис в Реєстрі про право власності №16702585 від 29.09.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1043830463101).
Як підставу реєстрації права комунальної власності на вказану земельну ділянку вказано Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VI від 06.09.2012, яким частину 2 ст. 83 Земельного кодексу України вкладено у новій редакції, а саме визначено, що усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, перебувають у комунальній власності, а також витяги з Державного земельного кадастру.
Спірна земельна ділянка розташована в межах міста Харкова, однак належить до державної власності в силу ч. 6 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" за фактом розташування на ній пам`ятки археології місцевого значення – Поселення Харків. Відтак, спірна земельна ділянка не може перебувати у комунальній власності й вищевказана реєстрація речового права на зазначену земельну ділянку за територіальною громадою є незаконною.
Щодо скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки.
Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, ч. 10 ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Відповідно до частини 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За приписами статті 79-1 цього кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
За приписами ст. 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр" основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.
Під час формування та реєстрації спірної земельної ділянки невірно визначено категорію земель як землі житлової та громадської забудови при тому, що вказана земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення.
За наведених обставин, подальша наявність відомостей щодо спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права держави, у власності якої має перебувати спірна земельна ділянка, оскільки реєстрація у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з категорією “землі житлової та громадської забудови” відносить її до земель комунальної власності, що надає право Харківській міській раді продовжувати здійснювати розпорядження землею, яка є власністю Держави і за категорією відноситься до земель історико-культурного призначення.
Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Враховуючи викладене, для забезпечення державі реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, відомості про яку містяться у Державному земельному кадастрі.
При цьому скасування державної реєстрації земельної ділянки є ефективним способом захисту порушених прав держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки.
Відтак, підлягає задоволенню позовна вимога прокурора про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташованої по провул. Класичному, 2 в м. Харкові, з припиненням речових прав Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243).
Щодо скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина 4 статті 182 ЦК України).
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).
Поряд з цим, п. 3 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.
За змістом ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, ч. 10 ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
Проте відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Отже, статтею 26 вищезазначеного Закону визначено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
На час пред`явлення цього позову згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка із кадастровим номером 6310136300:01:014:001 зареєстрована на праві комунальної власності за Харківською міською радою.
Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі №910/13356/17 виклав висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом.
Водночас, за численними висновками, які послідовно робив Верховний Суд, "реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи" (пункт 4. 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17), "державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи" (пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від19.01.2021 у справі № 916/1415/19).
Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.
Спірна земельна ділянка належить до державної власності в силу ст. 53, 54 Земельного Кодексу України, ст. 1, 17, 18, 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини", ст. 1, 7 Закону України "Про охорону археологічної спадщини", відтак, спірна земельна ділянка не може перебувати у комунальній власності й вищевказана реєстрація речового права комунальної власності на цю ділянку є незаконною.
Належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, а також скасування державної реєстрації прав (постанови Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 645/3067/19, від 17.08.2022 № 450/441/19, від 22.08.2022 у справі № 597/977/21).
Отже, для забезпечення держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо земельної ділянки із кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 необхідно усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності за Харківською міською радою на земельну ділянку із кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з одночасним припиненням прав та закриттям розділу.
Відтак, підлягає задоволенню позовна вимога прокурора про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності за Харківською міською радою, код ЄДРПОУ 04059243, на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташованої по провул. Класичному, 2 в м. Харкові, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1043830463101; запис про право власності 16702585 від 29.09.2016, внесений державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Перебоєвою Т.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31682500 від 03.10.2016) з припиненням речових прав Харківської міської ради, код ЄДРПОУ 04059243, та закриттям розділу 1043830463101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Щодо позовних вимог про повернення земельної ділянки державі суд зазначає наступне.
Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Право на звернення за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, встановлено нормами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України.
Положеннями ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Фізичне зайняття обмежено оборотоздатних земель та їх використання особою, яка з огляду на вимоги законодавства не могла набувати прав власності чи користування ними, не позбавляє права володіння ними дійсного власника таких земель, але створює останньому перешкоди у здійсненні ним охоронюваного законом права користування своїм майном.
Навіть у випадку оформлення права приватної або ж комунальної власності на виведену з цивільного обороту земельну ділянку, такий власник не набуває статусу одноособового володільця спірним майном, оскільки за Українським народом зберігається його право на землю, що є об`єктом права власності народу, і таке право залишається неприпиненим.
Отже, у разі фізичного зайняття обмежено оборотоздатних земель та оформлення речових прав на них відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.
У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.
Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.
Позивач за негаторним позовом має право вимагати усунути наявні перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.
Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної.
Спірна земельна ділянка на цей час перебуває у комунальній власності Харківської міської ради та використовується як землі житлової та громадської забудови, а також може бути безперешкодно передана у власність або користування іншій особі, проте в силу наведених вище вимог законодавства ця спірна земельна ділянка не може перебувати у приватній чи комунальній власності.
Землі на яких розташовані пам`ятки археології повинні перебувати виключно в державній власності.
Враховуючи, що спірна земельна ділянка розташована в межах пам`ятки археології та не може перебувати в комунальній власності, держава як її законний власник вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування та розпоряджання цією земельною ділянкою в порядку ст. 391 ЦК України та ст. 152 ЗК України, і як наслідок, зобов`язання повернути її державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації. 
Відтак, позовна вимога прокурора про зобов`язання Харківської міської ради, код ЄДРПОУ 04059243, повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, код ЄДРПОУ 23912956, земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташовану по провул. Класичному, 2 в м. Харкові є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Щодо обґрунтування підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.
Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.
Отже, прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави; нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.
Так, першим з указаних елементів є порушення або загроза порушення інтересів держави ключовим для застосування норм ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та визначення згаданого елемента є поняття "інтерес держави". У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.
В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Згідно з п. 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам "Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції", прийнятої 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач.
Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15.01.2009 у справі "Менчинська проти Росії", заява № 42454/02, п. 35). 
Земля є унікальним обмеженим природним та базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства, а отже, розподіл землі особливо чутливий до принципів справедливості, розумності й добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України).
Перебування земельної ділянки на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення "Поселення Харків" у комунальній власності беззаперечно свідчить про порушення інтересів держави, оскільки це зачіпає інтереси Українського народу.
Землі на яких розташовані пам`ятки археології, архітектури та інші об`єкти культурної спадщини є національним надбанням народу України та відображають життя минулих поколінь, характер мистецтва та зодчества у різні культурно-історичні періоди.
Європейською конвенцією про охорону археологічної спадщини від 16 січня 1992 року, ратифікованою Україною 27 серпня 2004 року наголошено, що археологічна спадщина є головним елементом пізнання історії людства та справжнім свідком стародавньої історії. Археологічна спадщина включає споруди, архітектурні ансамблі, розбудовані та облаштовані ділянки території, рухомі об`єкти, інші пам`ятки, а також їхній контекст, незалежно від місця розташування на суходолі або під водою.
Згідно зі ст.ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України.
Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Згідно ст. ст. 1, 3 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Пунктом "г" частини першої статті 150 Земельного Кодексу України визначено, що землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель.
Згідно преамбули до Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Отже, державний інтерес у цій справі полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності українського народу на землю та археологічну пам`ятку, розташовану на ній.
У пункті 54 рішення Великої палати Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Козачоглу проти Туреччини” (Kozacэoрlu v. Turkey), заява №2334/03, зроблено висновок, що збереження культурної спадщини і, де це може бути застосовано, її раціональне використання мають на меті, крім підтримки певної якості життя, збереження історичних, культурних коренів і традицій мистецтва того чи іншого регіону та його населення. Як такі вони є значною цінністю, захист і поширення якої покладено на органи державної влади.
Крім того, з огляду на висновки, викладені Європейським судом з прав людини у рішенні в справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".
Оскільки чинним законодавством (ч. 7 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини") передбачено, що землі, на яких розташовані пам`ятки археології, можуть перебувати тільки у державній власності, то повернення спірної земельної ділянки державі відповідає меті захисту інтересів держави щодо збереження культурної спадщини, тоді як перебування цієї земельної ділянки у комунальній власності наразі беззаперечно порушує державні інтереси, оскільки може відбуватися незаконне подальше розпорядження цією земельною ділянкою, в тому числі взагалі можлива її подальша передача у приватну власність.
Захист від порушень права власності Українського народу безперечно належить до сфери державного інтересу й повинен забезпечуватись усіма передбаченими Конституцією України правовими механізмами, у тому числі через представництво інтересів держави в суді органами прокуратури.
Звернення прокурора з позовом зумовлено тим, що через перебування спірної земельної ділянки в комунальної власності та подальше можливе її надання в оренду або у власність міською радою, яка згідно наведених вище вимог законодавства не може розпоряджатися вказаною землею, держава протиправно позбавлена будь-якої можливості повноцінно реалізовувати права власника щодо свого майна.
Щодо нездійснення позивачем захисту порушених інтересів держави.
Відповідно до п. 2 ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.
Приписами статті 17 Земельного кодексу України також визначено повноваження державних адміністрацій у розпорядженні землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
За таких обставин, уповноваженим органом на захист інтересів держави у даному спорі є Харківська обласна державна (військова) адміністрація.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №68/2022 "Про утворення військових адміністрацій", розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 24.02.2022 №1В "Про військову адміністрацію" Харківська обласна державна адміністрація набула статусу Харківської обласної військової адміністрації 24.02.2022, у зв`язку з чим в позові позивача зазначено як Харківську обласну державну (військову) адміністрацію.
Листом від 25.10.2023 за №55-104-6070вих-23 окружною прокуратурою повідомлено Харківську обласну державну (військову) адміністрацію та Департамент культури та туризму ХОДА про виявлені порушення вимог земельного та пам`яткоохоронного законодавства щодо земель історико-культурного призначення, на яких розташована пам`ятка археології місцевого значення "Поселення Харків" по провул. Класичному, 2 в м. Харкові та необхідності вжиття відповідних заходів на захист інтересів держави.
На вказаний лист прокуратури Департаментом культури і туризму ХОДА листом від 31.10.2023 за №05-25/1753 повідомлено, що заходи позовного характеру Харківською обласною державною (військовою) адміністрацією та Департаментом культури і туризму ХОДА щодо пам`ятки археології місцевого значення Поселення Харків (охоронний номер 8828-Ха, наказ Міністерства культури України №1224 від 28.11.2013), яка розташована за адресою: провул. Класичний, 2 в м. Харків, не вживалися. Одночасно зазначено, що Департамент вважає за доцільне вжиття заходів представницького характеру окружною прокуратурою на захист інтересів держави шляхом пред`явлення відповідної позовної заяви в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту культури і туризму ХОДА з метою забезпечення виконання пам`яткоохоронного законодавства та збереження культурної спадщини України.
Від Харківської обласної державної (військової) адміністрації відповіді не надходило, хоча згідно з даними офіційного веб-порталу Укрпошта (трекінг поштових відправлень, посилання за адресою https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) Харківська обласна державна (військова) адміністрація отримала вказаний лист окружної прокуратури 27.10.2023.
Із вказаного слідує, що заходи щодо усунення перешкод у здійсненні права розпорядження спірними землями не вживались.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 (п.6.43) зазначено, що сам факт не звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захисти порушені державні інтереси, свідчить про те, що указаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Вказані обставини, відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", свідчать про наявність у прокурора права та можливості представляти інтереси держави в суді, шляхом подачі відповідного позову.
Листом від 06.12.2023 за №55-104-6887вих-23 окружною прокуратурою відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" письмово повідомлено позивача про намір звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведення прокурором наявності підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі позивача, через бездіяльність останнього.
Враховуючи те, що позов задоволено повністю, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 9 084,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 13, 14, 19, 124, 129, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 1, 17 Закону України "Про охорону археологічної спадщини", ст. 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини", ст. 19, 53, 54 Земельного кодексу України, та ст. 4, 13, 20, 73, 74, 77, 86, 123, 126, 129, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -   

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Скасувати в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташованої по провул. Класичному, 2 в м. Харкові, з припиненням речових прав Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243).
Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності за Харківською міською радою, код ЄДРПОУ 04059243, на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташованої по провул. Класичному, 2 в м. Харкові, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1043830463101; запис про право власності 16702585 від 29.09.2016, внесений державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Перебоєвою Т.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31682500 від 03.10.2016) з припиненням речових прав Харківської міської ради, код ЄДРПОУ 04059243, та закриттям розділу 1043830463101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зобов`язати Харківську міську раду (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243) повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 23912956) земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташовану по провул. Класичному, 2 в м. Харкові.
Стягнути з Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, місто Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір у розмірі 9 084,00 грн.
Після набрання рішенням законної сили видати накази в установленому порядку.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/. 
Повне рішення складено "02" червня 2026 р. 

Суддя		І.О. Чистякова