Справа № 454/2289/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-з/811/32/26 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Деркач Ольги Романівни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 квітня 2018 року в складі судді Новосада М.Д. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У вересні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив стягнути з останнього в його користь заборгованість за кредитним договором № CGH0AA00000190 від 21.09.2006 року в розмірі 21941,85 дол. США.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 квітня 2018 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № CGH0AA00000190 від 21.09.2006 у сумі 6501 (шість тисяч п`ятсот один) доларів США 61 центи, яка складається з наступного: 4458,48 доларів США - заборгованість за кредитом; 2043,13 доларів США заборгованість за процентами, що в гривневому еквіваленті згідно із курсом НБУ станом на 25.04.2018 року становить 170 212 (сто сімдесят тисяч двісті дванадцять) грн. 14 коп.
В решті вимог – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 2121 (дві тисячі сто двадцять одна) грн. 07 коп. 
Рішення суду оскаржив позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», просив скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 квітня 2018 року в частині відмови у стягненні заборгованості по комісії та пені, ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці вимоги задовольнити. В іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Постановою Львівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» – задоволено частково.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення 15152,74 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором – скасовано.
Ухвалено в цій частині нове рішення, яким таку вимогу задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 2000,00 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором №CGH0AA00000190 від 21.09.2006 року.
Абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції викладено в наступній редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №CGH0AA00000190 від 21.09.2006 у сумі 8501 (вісім тисяч п`ятсот один) долар США 61 центи, яка складається з наступного: 4458,48 доларів США - заборгованість за кредитом; 2043,13 доларів США заборгованість за процентами; 2000 доларів США заборгованість за пенею, що в гривневому еквіваленті згідно із курсом НБУ станом на 25.04.2018 року становить 222572 (двісті двадцять дві тисячі п`ятсот сімдесят дві) грн. 15 коп.
В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
20.02.2026 у Львівському апеляційному суді зареєстрована заява представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Деркач О.Р. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судового збору, яка сформована у системі «Електронний суд». Зазначає, що постановою Львівського апеляційного суду від 21.05.2019 частково задоволено апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 квітня 2018 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “ПРИВАТБАНК” 2000,00 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором №CGH0AA00000190 від 21.09.2006, при цьому, під час ухвалення вказаної постанови суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при розгляді апеляційної скарги і які складаються із сплаченого ним судового збору. Просить ухвалити додаткове рішення у справі № 454/2289/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір.
Заслухавши суддю доповідача, колегія суддів дійшла таких висновків.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
Згідно із п. п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про ухвалення додаткового рішення стосується лише питання судових витрат, розгляд такої проводиться у письмовому провадженні без повідомленням учасників справи.
При цьому, виключним питанням у межах даного провадження № 22-з/811/32/26 є питання судових витрат, а саме судового збору, який був сплачений АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при подання апеляційної скарги на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 квітня 2018 року.  
Перевіряючи підставність поданої заяви, колегія суддів враховує таке.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Аналіз вимог статті 270 ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених частиною першою статті 270 ЦПК України, не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 цієї статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання визначені нормами Закону України «Про виконавче провадження»
Так, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частини перша та друга статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
В свою чергу, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, запроваджено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і такий наразі не припинений та не скасований.
Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 2129-IX від 15.03.2022 було доповнено розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 10-2.
Згідно з цим пунктом, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану (підпункт 4 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».
Закон № 2129-IX набрав чинності 26 березня 2022 року.
У постанові від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22 Верховний Суд зазначив, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Зважаючи на те, що постанову у справі № 454/2289/15, якою частково задоволено апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Львівський апеляційний суд ухвалив 21 травня 2019 року, трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання цієї постанови не закінчився на час набрання чинності законом № 2129-IX (26 березня 2022 року), яким доповнено розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 10-2, відтак заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про ухвалення додаткового рішення подана у межах строку виконання рішення, тобто відповідає ч. 2 ст. 270 ЦПК України.
Крім цього, оскільки ухваливши постанову та стягнувши з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 2000,00 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором №CGH0AA00000190 від 21.09.2006 року, тим самим збільшивши загальну суму заборгованості, яку стягнуто з ОСОБА_1 за кредитним договором на користь банку, апеляційний суду не вирішував питання судових витрат, заява представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про ухвалення додаткового рішення є підставною, тому апеляційний суд повинен вирішити питання розподілу судових витрат, керуючись загальними правилами розподілу таких.
У касаційному порядку постанова Львівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року не оскаржувалася.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів звертає увагу, що за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.06.2021 у справі № 550/936/18  питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується, зазвичай, при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.
Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Подаючи апеляційну скаргу на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 квітня 2018 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання вимог ухвали апеляційного суду сплатив судовий збір у розмірі 6908,00 грн, згідно платіжного доручення №PROM0BMXQY від 27.07.2018 (а.с. 164-165, 168).
Ухвалюючи постанову у даній справі, апеляційний суд не вирішував питання судових витрат, тому заяву представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Деркач О.Р. про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 895,00 грн., пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 270, 382, 383 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Деркач Ольги Романівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 895 (вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок, пропорційно до задоволених вимог.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складений 21 квітня 2026 року.

Головуючий:  А.В. Ніткевич 

Судді:   С.М. Бойко

С.М. Копняк