ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 29 травня 2026 року 	Справа № 903/923/25	

за позовом Фізичної особи - підприємця Назарчук Людмила Зіновіївни 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" 
про стягнення 69 000.00 грн.
Суддя Шум М.С.
Секретар судового засідання Сосновська Ю.П.
Представники сторін: 
від позивача: н/з
від відповідача: Чечелюк О.Ю.
встановив: в позовній заяві від 18.09.2025 позивач - Фізична особа - підприємець Назарчук Людмила Зіновіївна просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" 69 000,00 грн. помилково сплачених коштів та 3 082,50 грн. судового збору.
Ухвалою суду від 24.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить витребувати в АТ КБ «Львів» банківську виписку по рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" в розрізі будь - яких фінансових операцій, що пов`язані з ФОП Назарчук Людмилою Зіновіївною, втому числі здійснених за участю її представника : Артеменко Ольги Адамівни за період з16.05.2025 по 15.09.2025 включно.
Ухвалою від 07.11.2025 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 903/923/25 за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 09 грудня 2025 року на 11:20 год. Витребувано в АТ КБ «Львів» ( http://www.banklviv.ua, код ЄДРПОУ 09801546 )банківську виписку по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" (IBAN: НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ 40300902) в розрізі будь - яких фінансових операцій, що пов`язані з ФОП Назарчук Л.З. (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ), в тому числі здійснених за участю її представника : Артеменко Ольги Адамівни (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) за період з16.05.2025 по 15.09.2025 включно.
28.11.2025 на адресу суду від АТ КБ «Львів» на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2025 надано витребувану інформацію.
Господарський суд протокольною ухвалою від 09.12.2025 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 13.01.2026.
Ухвалою суду від 13.01.2026 розгляд справи по суті відкладено на 12.02.2026.
12.02.2026 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. 
Учасники справи в судове засідання 13.02.2026 не з`явилися, додаткових пояснень, заяв, клопотань суду не надали.
Ухвалою суду від 13.02.2026 розгляд справи по суті відкладено на 03.03.2026.
03.03.2026 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.
Ухвалою суду від 03.03.2026 розгляд справи по суті відкладено на 24 березня 2026 року на 12:15 год. Визнано обов`язковою явку позивача - фізичну особу - підприємця Назарчук Людмилу Зіновіївну та представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" у судове засідання 24.03.2026 .
Ухвалою суду від 24.03.2026 розгляд справи по суті відкладено на 07.04.2026 року на 12:00 год.
07.04.2026 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" та Фізичної особи - підприємця Назарчук Людмила Зіновіївни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та час з метою надання можливості учасникам справи врегулювати спір мирним шляхом .
Представники сторін в судове засідання 28.04.2026 не з`явилися, водночас на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" надійшло клопотання про розгляд справи ща відсутності представника відповідача, в задоволенні позову просить відмовити повністю.
Ухвалою суду від 28.04.2026 розгляд справи по суті відкладено на 19 травня 2026 року на 12:45 год. Повторно визнано обов`язковою явку позивача - фізичну особу - підприємця Назарчук Людмилу Зіновіївну та представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" у судове засідання 28.04.2026 .
Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2026 просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.
18.05.2026 на адресу суду від представника Фізичної особи - підприємця Назарчук Людмила Зіновіївни надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача або відкладення розгляду справи на іншу дату та час.
Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції кожен має право, зокрема, на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Така гарантія статті 6 Конвенції передбачена і у відповідних процесуальних законах. Розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України). Порушення зазначеного принципу може негативно впливати на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: у рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» він роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Згідно з приписами статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд, -
встановив:
Позивач зазначає, що 16.05.2025 Фізичною особою - підприємцем Назарчук Людмилою Зіновіївною здійснено помилковий платіж на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІОМА СЕРВІС" на суму 69 000,00 грн (а.с. 4).
Відтак, позивач доводить, що ним помилково перераховано відповідачу, а відповідачем, відповідно, набуто без жодної правової підстави грошові кошти в розмірі 69 000,00 гривень.
З метою досудового врегулювання спору позивач 17.06.2025 направив поштою, листом з описом вкладення на адресу відповідача лист-звернення стосовно повернення помилково (надмірно) перерахованих коштів в сумі 69 000,00 гривень, у строк 7 календарних днів. Зазначену вимогу було залишено без відповіді та належного реагування.
Невиконання відповідачем вимог в частині повернення суми отриманих коштів позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “КЛІОМА СЕРВІС” на підставі ст. 1212 ЦК України грошових коштів в загальному розмірі 69 000,00 грн., як безпідставно отриманих.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Відповідно до зазначеної статті, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 08.01.2019р. по справі №916/2927/17 та від 14.01.2019р. по справі №912/1188/17.
Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норми глави 83 ЦК України, свідчать про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.
За змістом положень ст. 1212 ЦК України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави цей вид зобов`язань породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; 2) правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали. А отже, кошти, отримані як оплата за виконання робіт за договором і набуті за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.
Таким чином, слід зауважити, що застосування ст. 1212 ЦК України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.
У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). 
Отже, при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України позивачем повинно бути доведено суду обставини отримання (утримання) відповідачем вказаних коштів без достатньої правової підстави або обставини того, що певна підстава набуття коштів припинилась.
Суд, встановив, що позивачем було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю “Кліома Сервіс” грошові кошти в розмірі 69 000,00 грн відповідно до платіжної інструкції (а.с. 4) , а також підтверджується наданаю інформацією від АТ КБ «Львів» на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2025.
Оскільки, отримання відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 69 000,00 гривень за платіжною інструкцією від 16.05.2025 відбулося внаслідок помилки позивача то позивач має право вимагати повернення цих грошових коштів в порядку статті 1212 ЦК України.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
У відповідності до норм ст.ст. 202, 205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Статтею 208 ЦК України унормовано, що у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу;
Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Щодо заперечень (відзиву на позовну заяву) відповідача суд зазначає таке.
Відповідач зазначає, що 16.05.2025 між ТзОВ "Кліома Сервіс" та ФОП Назарчук Людмилою Зіновіївною укладено Договір купівлі - продажу №114.
Представник ТзОВ "Кліома Сервіс"звертає увагу суду, що 69 000,00 грн. сплачувалися позивачем згідно рахунку №475 від 16.05.2025, що підтверджує факт ведення між сторонами переговорів та узгодження істотних умов договірних відносин між позивачем і відповідачем щодо поставки товару.
Крім того відповідач вказує, що всупереч п.2.5 Договору, ФОП Назарчук Л.З. не здійснила повернення ТзОВ "Кліома Сервіс"оригіналів Договору купівлі - продажу №114 від 16.05.2025 з додатками, які підписані покупцем.
В матеріалах справи наявні докази, що ТзОВ "Кліома Сервіс" 02.07.2025 направило лист - звернення на адресу ФОП Назарчук Л.З. в якому просило виконати п.2.5 Договору та повернути підписані оригінали Договору купівлі - продажу №114 від 16.05.2025 з додатками.
Водночас, судом встановлено, що позивач ще 17.06.2025 направив поштовим зв`язком, лист з описом вкладення на адресу відповідача лист-звернення стосовно повернення помилково перерахованих коштів в сумі 69 000,00 гривень, у строк 7 календарних днів. Зазначену вимогу було залишено без відповіді та належного реагування.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд з врахуванням вірогідності доказів вважає, що позивачем надані на підтвердження такої обставини докази, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування відповідачем.
Станом на день винесення судом рішення, відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліома Сервіс" не надано доказів в підтвердження здійснення перерахування (повернення) на рахунок позивача отриманих коштів в сумі 69 000,00 грн в досудовому порядку, 
За таких обставин, виходячи з наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку щодо наявності підстав вважати, що грошові кошти в сумі 69 000,00 грн є такими, що набуті та збережені відповідачем без належної для цього правової підстави, а отже, підстав здійснювати висновоки щодо правомірності та обгрунтованості вимог позивача про їх стягнення з відповідача згідно та на підставі положень ст. 1212 ЦК України.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в сумі 3 028,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 123, 129, 232, 236-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
в и р і ш и в:
1. Позов задоволити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кліома Сервіс” (Волинська область, Луцький район, смт Рожище, вулиця Незалежності, 106, код ЄДРПОУ 40300902) на користь фізичної особи - підприємця Назарчук Людмили Зіновіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 69 000,00 грн. помилково перерахованих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України та 3 028,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено
29.05.2026

Суддя Микола ШУМ