Справа № 638/11477/26
Провадження № 2/638/8593/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В., 
за участю секретаря Косіневської К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:
25.05.2026 позивач –ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого є ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір №4961520 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На виконання умов договору кредитором надано відповідачу 25000 грн строком на 360 днів. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, не повернув грошові кошти, відсотки. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 25000 грн тіло кредиту, 56000 грн – проценти нараховані первісним кредитором та 12500 грн - штраф. Також позивач просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн та судовий збір – 2662,40 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.
Відповідно до ст. 187 ЦПК України судом направлено запити. Відповідь на запит надійшла 26.05.2026. 
26.05.2026 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, витребувано докази за клопотанням позивача.
08.06.2026 представником відповідача ОСОБА_1 – Кравинської Ю.В. подано відзив на позов, в обґрунтування якого вказано, що нарахування неустойки у формі штрафу в розмірі 12500,00 грн. являється неправомірним, а аргументи Позивача з цього приводу є неспроможними. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення . Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином і як вже зазначено вище, у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022, доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зокрема, пунктом 18, згідно якого неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). При цьому є неспроможними посилання Позивача на норми ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 (+ 30 днів), тобто, що з 24.01.2024 заборона нарахування неустойки нібито відсутня. Адже основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц. Отже, в частині вимог неустойки в сумі: 12 500,00 грн. варто відмовити. Не можна вважати укладеним Договір № 4961520 про надання споживчого кредиту від 12.09.2024 року, в тому числі, укладеним на заявлених Позивачем умовах та саме з наданим до позову змістом, про що зазначаємо нижче. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає про нібито укладання в електронній формі між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (Відповідачем) та ТОВ «Лінеура Україна» (первісним кредитором) Договору № 4961520 про надання споживчого кредиту від 12.09.2024. На підтвердження укладання зазначеного кредитного договору Позивач надає роздруківку Договору № 4961520 про надання споживчого кредиту від 12.09.2024 з факсимільним чи іншим механічним відтворенням підпису, печатки в місці, де мав би бути підпис кредитора та з вказівкою на нібито підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 95908 з боку ОСОБА_1 . Усупереч вищевказаним нормам законодавства України та судовій практиці, відсутні належні докази укладання Договору № 4961520 про надання споживчого кредиту від 12.09.2024, а наявна у матеріалах справи роздруківка договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Роздруківка Договору № 4961520 про надання споживчого кредиту від 12.09.2024 містить факсимільний чи інший спосіб механічного відтворенням підпису, печатки в місці, де мав би бути підпис кредитора Однак в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази . погодження сторонами такого засобу підпису, відсутня письмова згода сторін, у якій би містилися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, як того вимагає ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію”. Більше того, підписи кредитора на кредитному договорі, роздруківці Додатку №1 є абсолютно ідентичними. Це можливо у випадку, якщо відповідне зображення з підписом і печаткою було вмонтовано в текст із допомогою комп`ютерно-програмних засобів шляхом оцифрування, копіювання та вставлення. При цьому такі дії не являються накладенням електронного цифрового підпису, як того вимагають норми законодавства України, а отже, документи з відбитками підпису, печатки не є підписаними, не є письмовою формою, відповідно кредитний договір є нікчемним за наведеного порядку його підписання. Цифрові технології надають можливість перевірки електронного підпису– Центральний засвідчувальний орган: https://czo.gov.ua/verify Для цього достатньо завантажити підписаний файл та натиснути «перевірити». Підписаним файлом у даній справі має бути однозначно Договір № 4961520 про надання споживчого кредиту від 12.09.2024, тим більше, що з боку кредитора такий вказується підписаним певним сертифікатом (електронним цифровим підписом). Однак, завантаживши файл, який містить кредитний договір, ми отримуємо результат, що не підтверджує наявності підпису представника ТОВ «Лінеура Україна», і тим більше, датою укладання кредитного договору. Результат перевірки підпису файлу, який містить кредитний договір, наступний: Підписувач Руденко Костянтин васильович Країна, Україна РНОКПП НОМЕР_1 Організація (установа) Фізична особа Час підпису (підтверджено кваліфікованою позначкою часу для підпису від Надавача) 14:38:06 22.05.2026 Сертифікат виданий КНЕДП АЦСК АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Серійний номер 5E984D526F82F38F040000007B8EF1005DEC8107 Тип носія особистого ключа Незахищений Алгоритм підпису ДСТУ 4145 Тип підпису Удосконалений Тип контейнера Підпис та дані в окремих файлах (CAdES detached) Формат підпису З повними даними для перевірки (CAdES-X Long) Сертифікат Кваліфікований Тобто Позивачем долучено до позову файл, який включає роздруківку кредитного договору, підписання якого з боку кредитора не підтверджується, адже до позову не долучено ні оригіналу, ні електронної копії зазначеного кредитного договору. у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору; відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт). відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації . укладання Договору в електронному вигляді через інформаційно комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину , а отже, підтвердження підписання як кредитором, так і позичальником повинно надаватись при пред`явленні будь-яких вимог за кредитним договором . Належними доказами, які підтверджують перерахування Відповідачу певної суми від ТОВ «Лінеруа Україна» можуть бути виключно первинні документи , оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а не надана певна інформація у формі листа № 20250423-1419 від 23.04.2025 року. Тим більше, що за змістом вказаного листа підтверджується зарахування на картку з невідомим повним номером НОМЕР_2 та невідомому отримувачу. Отже, як вбачається із сталої судової практики Верховного суду, належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити отримання Відповідачем коштів є первинні документи оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які встановлюють розмір заборгованості. Відсутні також докази наявності або відсутності заборгованості. Позивачем надано документ під назвою: „Розрахунок заборгованості...” який без надання доказів отримання кредитних коштів Відповідачем та конкретно від Первісного кредитора, не може бути належним, допустимим та достатнім доказом наявності та розміру заборгованості . Зазначений узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду по справах: № 191/3566/17 від 13.08.2020; № 372/223/17 від 06.05.2020; № 703/3063/18 від 27.03.2020; № 205/7263/18 від 20.03.2020; № 755/18920/18 від 29.01.2020. Заперечують проти стягнення витрат на правову (правничу) допомогу Позивача в сумі 10 000,00 грн., про що зазначаємо наступне. Так, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як видно вище, ОСОБА_2 , по-перше, уклав договір з Позивачем як ФОП, що суперечить вищевказаним нормам, а по-друге, даний представник готує однотипні позови від імені одного і того ж Клієнта та по аналогічних правовідносинах – про стягнення заборгованості за кредитними договорами і фактично в цих справах змінюються лише персональні дані, певні періоди, суми. Отже будь-яка складність такої роботи відсутня, є скоріше створення документів за одним зразком, підставляючи дані різних осіб. Суму 10 000,00 грн. витрат правової допомоги у даній справі вважаємо необґрунтованою повністю. У зв`язку з чим представник відповідача просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. А якщо Позивачем в ході розгляду справи буде доведено укладання кредитного договору на конкретних умовах, як те визначено чинним законодавством України, якщо буде доведено належними і допустимими доказами надання кредитних коштів Відповідачці Первісним кредитором за конкретним договором, врахувати заперечення проти позову згідно з обґрунтуванням, наведеним у розділі 1, 3 цього відзиву та відмовити у стягнення неустойки (штрафу) 12500 грн., у стягненні з відповідачки на користь позивача витрат правової допомоги.
11.06.2026 представником позивача ТОВ «ФК «Укрглобал – фінанс» - Руденком К.В. подано відповідь на відзив, у якій вказано, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора (далі по тексту ІТС). Кредитний договір підписаний Позивачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "Лінеура Україна", з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "Лінеура Україн (далі – Правила кредитування), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://credit7.ua/pro-nas/. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору, Правил кредитування, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти Кредитний договір та підписав Кредитний договір 12.09.2024 року о 11:14:30 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, надісланий на номер телефону, що наданий Відповідачем. Кредитні кошти у розмірі 25000,00 грн. були перераховані Відповідачу 12.09.2024 року на платіжну картку № 473121XXXXXX6816 (завірена копія довідки про переказ коштів долучена до матеріалів справи). Слід зазначити, що сума кредиту по укладеному Кредитному договору, перераховується на платіжну карту Позивача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті № 473121XXXXXX6816 відома тільки Позивачу. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме Позивач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону Позивача, в тому числі співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Відповідно до умов Кредитного договору, Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до Кредитного договору становить 360 днів. Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по Кредитному законодавства України. договору у відповідності до чинного Отже, Первісним кредитором також враховано і норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)» про не нарахування штрафів та пені на період карантину. Проте, Позивач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості, що наданий Первинним кредитором (долучено до матеріалів справи). Таким чином, в порушення умов Кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Позивач зобов`язання за вказаним договором не виконав 22.11.2023р. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом . Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX (далі по тексту - Закон України № 3498-IX) внесені зміни (набрав чинності 24.12.2023), зокрема до пункту 6 Розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про споживче кредитування” (далі – Закон про споживче кредитування). Виключено пункт 6-1 Розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону про споживче кредитування щодо звільнення споживачів з сплати неустойка (штраф, пеня) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Пункт 6 Розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону про споживче кредитування викладено у новій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Таким чином, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» встановлюють, що неустойка (штраф, пеня) не застосовується до кредитів, що були укладені до 24.01.2024 (дата набрання чинності Закону № 3498-IX 24.12.2023 + 30 днів). Кредитний договір укладено 12.09.2024, тобто після закінчення 30-ти денного строку набрання чинності Законом України № 3498-IX (24.12.2023 + 30 днів), тому в зв`язку з цим нараховані штрафи за порушення умов Кредитного договору відповідають чинному законодавству. Також, враховуючи, що Закон про споживче кредитування є спеціальним законом, що регулює правовідносини споживчого кредитування, нараховані штрафи за невиконання умов Кредитного договору підлягають сплаті Відповідачем. До позовної заяви додано первинні документи, а саме в першу чергу Кредитний договір, що засвідчує наявність правовідносин між Відповідачем (правонаступник Первісного кредитора) та Позивачем, який оформлений відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» на підставі якого здійснено надання кредиту Позивачу. Переказ коштів без відкриття рахунку мають право здійснювати платіжні установи, які мають відповідну ліцензію Національного банку України, а не виключно банківські установи. На підставі укладеного Кредитного договору був здійснений переказ суми кредиту на платіжну картку Позивача, на підтвердження здійсненого переказу надано довідку платіжної установи про проведення переказу, що в повному обсязі відповідає суворим нормам Закону України "Про платіжні послуги" та нормативно правовим актам Національного банку України. В довідці про переказ коштів відсутнє ПІБ та ІПН отримувача, однак зазначено унікальний номер транзакції, дата та час проведення переказу, маска платіжної картки № НОМЕР_3 з зарахування переказу, що відповідає масці платіжної картки зазначеній в Кредитному договорі. Як зазначалось вище Позивач, перед укладенням Кредитного договору, верифікував свою платіжну картку та підтвердив, що саме на неї має бути зарахована сума кредиту, в тому числі підписанням Кредитного договору. Щодо правомірності стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу з Відповідача у розмірі 10 000,00 грн., повідомляємо наступне На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було долучено до Позовної заяви:- завірену копію договору про надання юридичних послуг;- завірену копію Свідоцтва № 2412 від 23.10.2018 року; завірену копію довіреності, виданої ТОВ «ФК «Укрглобал - фінанс» адвокату Руденку К.В.; завірену копію акту приймання-передачі наданих послуг; завірену копію Витягу Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг;- завірену копію платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу. Окрім цього, вважаємо суму витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн. співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У зв`язку з чим представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Укрглобал - фінанс» заборгованість за договором № 4961520 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.09.2024 станом на 21.04.2026 у розмірі 93500,00 гривень, яка складається з: 25000,00 гривень – заборгованість за кредитом; 56000,00 гривень – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до Кредитного договору та Розрахунку заборгованості; 12500 грн. заборгованість за штрафом; а також судові витрат у розмірі 2662,40 гривень та 10000,00 гривень витрат на правову допомогу.
У позові та відповіді на відзив представник ТОВ «ФК «Укрглобал – фінанс» просив розглядати справу за його відсутності.
Представник відповідача у відзиві просила розглядати справу без участі відповідача та представника.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. 
Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 12.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4961520 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 95908.
Цим договором між сторонами погоджено, що сума кредиту становить 25000 грн (п. 1.2 договору).
Відповідно до п. 1.3 – строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 
Згідно з п. 1.4 договору – тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 1% за кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного у п. 1.3 договору. Знижена процента ставка – 0,15% за кожен день користування кредитом та застосовується за таких умовах: якщо клієнт до 11.10.2024 сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як отримає індивідуальну знижку.
Відповідно до п. 2.1 договору - товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_4 .
Додатком №1 до договору про надання коштів між сторонами договору погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором, який також підписано електронним підписом. У вказаній таблиці визначено, що сума кредиту, яка підлягає поверненню до 06.09.2025 становить 25000 грн, сума відсотків, повинна бути сплачена до 11.10.2025 – 1125 грн, з 10.11.2024 та до 06.09.2025 по 7500 грн щомісяця, загальна сума відсотків 83625 грн.
Додатком №2 до договору ОСОБА_1 заповнила інформаційне повідомлення, у якому надала згоду Товариству на передачу особам, зазначеним у цьому повідомленні, інфолрмації про укладення нею договору про споживчий кредит.
За інформацією в довідці ТОВ «Пейтек» від 23.04.2025 між Товариством та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 03.01.2024. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: 12.09.2024 11:16:13 на суму 25000.00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 8fe1b405-356e-43f3-b96a-960ae4cca080 Номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна – 49615201726128968 Session ID - 026827956323 Сайт торгівця - https://credit7.ua Код авторизації - 383435 Банк-еквайр - АТ «ПУМБ» Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 .
За клопотанням позивача судом витребувано з АТ «ПриватБанк» інформацію щодо належності рахунку НОМЕР_2 та перерахунку на вказаний рахунок суми кредиту у розмірі 25000 грн.
Згідно з листом АТ «ПриватБанк» - на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано картку НОМЕР_5 . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій станом на 08.06.2026 фінансовий номер НОМЕР_6 . По вказаному рахунку було зарахування коштів на суму 25000 грн за період з 12.09.2024. 
Додатком АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 12.09.2024 на рахунок зараховано 25000 грн.
Тобто, позивачем доведено факт перерахування коштів у сумі 25000 грн ОСОБА_1 на її банківський рахунок, відкритий у АТ «ПриватБанк». Окрім того, позивачем доведено належність картки, на яку перераховано кошти саме ОСОБА_1 .
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором, суд зазначає.
23.04.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 23/04/25 за плату відступило, а ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс» набуло право грошової вимоги до Відповідача. 
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу – клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту відступлення прав вимог фінансування у сумі , що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором.
З витягу реєстру боржників вбачається, що ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4961520 на суму 93500 грн. 
Платіжною інструкцією №2386 від 23.04.2025 підтверджено, що ТОВ «Лінеура Україна» отримало кошти у сумі 1981455,74 грн від ТОВ «ФК «Укрглобал- фінанс», призначення платежу сплата згідно договору факторингу №23/04/25 від 23.04.2025. 
Отже, до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 була повідомлена про зміну кредитора за кредитним договором, проте неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.
За змістом ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 ЗУ « Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
ч. 1 ст.1048 та ч. 1ст.1054 ЦК України передбачають, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, позивачем доведено факт перерахування грошових коштів у сумі 8000 грн на рахунок відповідача, яка вчасно не повернула грошові кошти, порушивши умови договору. 
Позивачем нараховано відсотки у загальній сумі 56000 грн. 
Вирішуючи питання щодо стягнення відсотків, суд дійшов наступного.
ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Тобто, розмір денної процентної ставки поетапно зменшувався.
Судом перевірено нарахування відсотків, з урахуванням норм ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Суд погоджується з наданим розрахунком відсотків, адже він проведено правильно, з дотриманням ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», в межах строку кредитування. 
Отже, загальний розмір відсотків, який підлягає стягненню становить 56000 грн. 
Що стосується стягнення з відповідача штрафу у розмірі 12500 грн.
17.03.2022 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновідомим є факт того, що відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що штраф нараховно у період дії в Україні воєнного стану, отже позовні вимоги в частині стягнення штрафу у сумі 12500 грн не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу.
У позовній заяві позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Як вбачається з матеріалів справи інтереси ТОВ «ФК «Укрглобал - фінанс» в суді представляв адвокат Руденко К.В., на підставі договору №02/08/2024 від 02.08.2024.
П. 3.1 договору передбачено, що вартість послуг становить 10000 грн – складання позовної заяви.
Відповідно до акту приймання – перадачі наданих послуг №114 до договору про надання юридичних послуг, у відповідності до умов договору виконавець надав, а замовник прийняв послугу: підготовка позовних вимог про стягнення заборгованості з боржників, згідно реєстру №1 від 21.04.2026, вартість 100000 грн.
З витягу з реєстру №1 вбачається, що за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 сплачено 10 000 грн. 
Матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ТОВ «ФК «Укрглобал - фінанс» послуг адвоката з надання правової допомоги. Зокрема, адвокатом подано до суду позовну заяву. 
Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд виходить з того, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. У провадженні адвоката перебуває значна кількість аналогічних справ, тобто вони є типовими. Ціна позову складає 93500 грн. Адвокатом складено один процесуальний документ – позовну заяву, що не є великими за обсягом та складними за змістом. З урахуванням категорії справи їх складання не потребує від професійного адвоката значної кількості часу і зусиль. У судових засіданнях адвокат участі не брав, справу розглянуто без участі сторін. Окрім того, позову заяву задоволено частково. 
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, а також враховуючи заперечення відповідача проти стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3000 грн. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог. Позовні вимоги заявлено на суму 93500 грн (100%), судом задоволено на суму 81000 грн (86,6%). При звернені до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн (100%), оскільки позов задоволено на 86,6%, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 2305,60 грн (2662,40 грн*86,6%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 258, 553, 554, 526, 549, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс» заборгованість за кредитом 25000 грн, відсотки – 56000 грн, сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог – 2305,60 грн, витрати на правову допомогу – 3000 грн, а всього 86 305 (вісімдесят шість тисяч триста п`ять) грн 60 коп.
В задоволені іншої частини позовних вимог – відмовити. 
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач – ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - фінанс», ЄДРПОУ 41915308, м. Київ, бульвар Вацлава Гавели, 4, 03124.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Суддя: І.В. Семіряд