СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року м. Харків Справа № 905/169/25 
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В. , суддя Гребенюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання Федорової Т.О.
за участю представників сторін,
апелянта – не з`явився; 
кредиторів- не з`явився;
арбітражного керуючого - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. № 733Д) 
на ухвалу  Господарського суду Донецької області від 08.12.2025 постановлену в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Величко Н.В.), повний текст якої складено 10.12.2025 та на ухвалу Господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25, постановлену в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Величко Н.В.), повний текст якої складено 01.04.2026 
за заявою ініціюючого кредитора ОСОБА_2 , місто Покровськ 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», місто Краматорськ 
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.12.2025 у справі визнано грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (код ЄДРПОУ 32281519) в розмірі 179246,53 грн.; в решті вимог – відмовлено.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.03.2026 визнано кредиторами у справі № 905/169/25 по відношенню до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (код ЄДРПОУ 32281519) відповідних осіб, що мають право вирішального голосу на зборах (комітеті) кредиторів боржника; зобов`язано розпорядника майна організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду; встановлено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів: 15.04.2026; зобов`язано кредиторів забезпечити участь своїх представників у зборах кредиторів; визначено дату проведення підсумкового судового засідання у справі № 905/169/25: 12.05.2026 об 12:00 год., що відбудеться у приміщенні Господарського суду Донецької області за адресою: м. Харків, пр-т Науки, 5, каб. № 318.
ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду через систему “Електронний Суд” з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 30.03.2026, яка оскаржується разом з ухвалою від 08.12.2025, в частині не визнаних грошових вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права судом першої інстанції. Просить ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 з заборгованості з заробітної плати в сумі 179246,53 грн та компенсації частини втраченого заробітку в сумі 131 662,65 грн. 
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
Підставою для стягнення компенсації за частину втраченого заробітку є затримка заробітної плати більше ніж на один календарний місяць. Отже, у заявника наявні усі передбачені законом підстави для стягнення з боржника компенсації втрати частини заробітку у сумі 131 662,65 грн.
Положення Закону України ««Про індексацію грошових доходів населення» регулюють правовідносини спрямовані на підвищення виплат населенню, в тому числі і заробітної плати, у зв`язку з необхідністю нівелювання наслідків інфляції для населення та підтримання купівельної спроможності. У справі, що розглядається предметом є інші правовідносини, які виникли у зв`язку з затримкою виплати заробітної плати заявнику, такі відносини врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», який жодним чином не зупиняв свою дію, не втрачав чинність тощо. Враховуючи наведене, на думку апелянта, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин норми права, які не підлягали застосування, внаслідок чого дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні заяви кредитора.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, суддею -доповідачем у справі визначено суддю Жельне С.Ч. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського сулу від 13.04.2026 у справі витребувано з господарського суду Донецької області матеріали справи № 905/169/25.
Ухвалою Східного апеляційного господарського сулу від 13.04.2026 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи за засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua.
20.04.2026 на адресу суду з Господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи № 905/169/25 про банкрутство. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Донецької області від 08.12.2025 та на ухвалу господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу № 905/169/25 до розгляду на  18.05.2026 о 12:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №131.
01.05.2026 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому боржник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду Донецької області від 08.12.2025 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Обґрунтовуючи свою правову позицію у справі, боржник, зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність і недоведеність заявленого розміру компенсації, оскільки до відповідного розрахунку неправомірно включено індексацію за 2023 рік, а також місяці, в яких індекс споживчих цін не перевищував встановлений законом поріг індексації у 103 відсотки, що суперечить вимогам частини 1 статті Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». За таких обставин, на думку боржника, відсутні правові підстави для визнання кредиторських вимог заявника до боржника та їх включення до Реєстру вимог кредиторів відповідно до частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства.
Представники учасників справи про банкрутство в судове засідання 18.05.2026 не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Представник апелянта - адвокат Трун О.В., боржник та арбітражний керуючий були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку процесуальних документів до Електронного кабінету; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась. 
Відповідно до частини п`ятої статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Східний апеляційний господарський суд 27.04.2026 склав акт про те, що ухвала від 22 квітня 2026 не відправлена Східним апеляційним господарським судом в установленому порядку на адресу: вул. Романа Шухевича, 29,м. Білицьке,Покровський р-н, Донецька обл.,85043, вул. Горького, б.29, кв.3, м. Білицьке Вітов Віталій Вікторович; АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що тимчасово відсутній обмін з відділенням поштового зв`язку № 85043, 85302 в умовах воєнного стану.
Таким чином, на території місцезнаходження ОСОБА_1 поштові відділення не функціонують згідно з офіційною інформацією, розміщеною на сайті АТ «Укрпошта».
Крім того, апелянт, боржник, арбітражний керуючий та ініціюючий кредитор повідомлялися шляхом розміщення повідомлення-оголошення на сайті Східного апеляційного господарського суду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вжив всі залежні від нього заходи для належного повідомлення учасників справи про банкрутство про хід розгляду судової справи. 
Оскільки явка представників учасників справи про банкрутство в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного їх повідомлення про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи про банкрутство. 
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (частина 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).
Суд першої інстанції встановив наступні обставини справи.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та постановою Верховного суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну, вирішені інші процедурні питання.
На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (№ 75623 від 26.03.2025).
В межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун О.В., в системі «Електронний суд» подав заяву про грошові вимоги до боржника на суму 310909,18 грн. (вх.№ 2539/25 від 21.04.2025), що складаються із заборгованості по заробітній платі у сумі 179 246,53 грн. та компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 131 662,65 грн.
На підтвердження вимог надано наступні документи: правовстановлюючі документи представника, паспортні дані та картку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , витяг з трудової книжки НОМЕР_2 , довідку ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» від 21.01.2021 № 433, рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2024 по справі № 227/2531/24, квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.
Боржником подано до Господарського суду Донецької області додаткові пояснення у справі щодо заяви про грошові вимоги кредитора (вх.№ 6988/25 від 10.11.2025), в яких вказує, що ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» визнає частково заборгованість ОСОБА_1 - у сумі 179 246,53 грн. по заробітній плат, в іншій частині заперечує.
Розпорядником майна подано до Господарського суду Донецької області повідомлення про результати розгляду грошових вимог кредитора до боржника (вх.№ 01041/4964/25 від 16.05.25), в яких зазначає, що судовим рішенням у справі № 227/2531/24 підтверджується сума боргу по заробітній платі у сумі 179 246,53 грн., що не сплачена боржником, тому така вимога визнається повністю. За результатом перевірки розрахунку компенсації, пред`явленої ОСОБА_1 , визнанню підлягає розмір інфляційного збільшення у сумі 127 672,70 грн. Відтак, заявлені вимоги визнані розпорядником майна частково – на загальну суму 306919,23 грн. як вимоги першої черги. 
Оскаржувані ухвали Господарський суд Донецької області постановив відповідно 08.12.2025 та 30.03.2026 з підстав, викладених вище.
Заслухавши доповідь головуючого у справі (суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.
Статтею 1 КУзПБ визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.
В розумінні зазначеної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріях, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.
Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
Згідно з частиною 2 статті 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.
Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).
Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18; від 13.09.2022 у справі № 904/6251/20).
Завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. Господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. 
Абзацом шостим частини другої статті 45 КУзПБ унормовано, що кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.
У попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).
З поданих разом із заявою з кредиторськими вимогами документів убачається, що ОСОБА_1 у період з 04.02.2019 по 27.11.2020 працював у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», звільнений за власним бажанням згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_2 .
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2024 у справі № 227/2531/24 позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 із заробітної плати за період з листопада 2019 по листопад 2020 в розмірі 179 246,53 гривень (сто сімдесят дев?ять тисяч двісті сорок шість гривень 53 копійки), без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь держави судовий збір в розмірі 1792,46 грн (одна тисяча сімсот дев?яносто дві гривні 46 копійок). Вирішено допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 із заробітної плати за один місяць.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень офіційного веб-портала Судова влада України, вказане судове рішення сторонами не оскаржувалось, тому набрало законної сили. 
Частиною 4 статті 75 ГПК України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини, встановлені у рішенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2024 у справі № 227/2531/24, мають преюдиційний характер при розгляді заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ».
Матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» повністю чи частково рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2024 у справі № 227/2531/24 як добровільно, так і у примусовому порядку в межах виконавчого провадження.
Отже, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявність заборгованості по заробітній платі у сумі 179 246,53 грн. підтверджується рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору, і боржником не спростована. 
Таким чином, така заборгованість підлягає визнанню господарським судом та включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Щодо вимог ОСОБА_1 про донараховані ним 131 662,65 грн. компенсації втрати частини заробітку згідно норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з листопада 2020 по березень 2025, слід зазначити на таке.
Посилаючись на норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», ОСОБА_1 вважає, що здобув право вимагати компенсацію втрати частини заробітку, яка за розрахунком заявника становить 131 662,65 грн за період з листопада 2020 по березень 2025. 
Господарський суд першої інстанції не вбачав підстав для визнання кредиторських вимог у вигляді компенсації втрати частини заробітку та їх включення до реєстру вимог кредиторів боржника.
Судова колегія з такими висновками господарського суду першої інстанції не погоджується та зазначає наступне. 
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа “Суханов та Ільченко проти України” заяви №68385/10 та 71378/10, справа “Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини”, заява N 9 42527/98 тощо) “майно” може являти собою “існуюче майно” або засоби, включаючи “право вимоги” відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні “законне сподівання”/“правомірне очікування” (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.
В свою чергу, статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.
Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат варто зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Розрахунок компенсації частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 «Порядок проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати» (далі по тексту «Порядок»).
За змістом пункту 2 Порядку, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Пунктом 3 Порядку визначено, що заробітна плата підлягає компенсації.
У відповідності до пункту 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці за який виплачується дохід по розрахунку не включаються. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Відповідно до викладених вище положень закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Вказаними нормативними актами передбачено, зокрема, нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати. Сама компенсація, як зазначено вище фактично, відноситься до частини заробітної плати.
Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 30.01.2019.
Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 814/1527/17 та від 18.12.2018 у справі № 816/301/16.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Отже, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації підлягають виключно суми, які були нараховані, проте своєчасно не виплачені.
Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 16.10.2019 у справі № 500/5724/16-ц, від 13.11.2019 у справі № 201/913/16-ц, від 12.02.2020 у справі №295/16796/15-ц, від 23.10.2021 у справі № 363/554/18.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не було вчасно виплачено заробітну за період з листопада 2019 по листопад 2020, судова колегія зазначає про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Висновки господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування та врахування показників індексу споживчих цін за 2023, з огляду на зупинення дії Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», не можуть бути покладені в основу відмови у задоволенні заявлених вимог з огляду на таке.
Індексація є способом підвищення грошових доходів населення з метою часткового або повного відшкодування знецінення таких доходів у зв`язку з інфляційними процесами, тоді як компенсація втрати частини доходів є відповідальністю роботодавця за порушення строків їх виплати та спрямована на відновлення майнового становища працівника у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання.
Зупинення дії Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не впливає на дію Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», який є самостійною правовою підставою для нарахування відповідної компенсації.
Колегія суддів зазначає, що використання індексу споживчих цін при обчисленні компенсації не змінює правової природи такої виплати та не перетворює її на індексацію, а є лише способом визначення її розміру, прямо передбаченим чинним законодавством.
Отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що зупинення дії Закону про індексацію автоматично унеможливлює застосування показників індексу споживчих цін для розрахунку компенсації, оскільки такі показники є офіційними статистичними даними, які продовжують визначатися та публікуватися незалежно від режиму дії зазначеного закону.
Крім того, суд першої інстанції не врахував, що компенсація нараховується за весь період прострочення виплати доходу, а отже включає в себе і періоди, що передують 2023, для яких застосування відповідних показників не оспорюється.
Суд першої інстанції, не спростувавши належним чином правильність здійсненого заявником розрахунку, дійшов висновку про його недоведеність, що суперечить вимогам статей 74, 86 Господарського процесуального кодексу України щодо оцінки доказів.
З огляду на подані докази та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника, наведений у заяві з грошовими вимогами щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат.
Як убачається з матеріалів справи, факт порушення боржником строків виплати заробітної плати заявнику підтверджений рішенням суду, яке набрало законної сили, що свідчить про тривалий період прострочення виконання грошового зобов`язання.
Матеріали справи не містять доказів сплати боржником заявнику компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати за заявлений у цій справі період, аргументів на спростування вимог заявника не наведено.
Наданий заявником розрахунок компенсації в сумі 131 662,65 грн відповідає підтверженому розміру заборгованості з заробітної плати в сумі 179 246,53 грн та офіційно встановленим у відповідних місяцях прострочення індексам споживчих цін.
Вказане зумовлює висновок колегії суддів про те, що заявлені грошові вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою строків її виплати за період з листопада 2020 по березень 2025 у сумі 131 662,65 грн є доведеними належними та допустимими доказами, а висновки господарського суду першої інстанції про відмову у їх визнанні є помилковими та такими, що не відповідають встановленим обставинам справі. 
Відтак, судова колегія вважає, що ОСОБА_1 є кредитором боржника - ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою строків її виплати, у розумінні положень Кодексу України з процедур банкрутства, а зазначені грошові вимоги підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.
Таким чином, кредиторські вимоги в цій частині є обґрунтованими, а заява ОСОБА_1 про визнання грошових вимог в сумі 131 662,65 грн підлягає задоволенню як вимоги першої черги.
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваних ухвал.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України).
Окрім того, апелянт у апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 30.03.2026, яка оскаржується разом з ухвалою від 08.12.2025, в частині не задоволених грошових вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права судом першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 , про стягнення заборгованісоості по заробітній платі, у розмірі 179246,53 грн та компенсацію частини втраченого заробітку, у розмірі 131 662,65 грн. заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» задовольнити у повному обсязі.
Тобто, в прохальній частині апеляційної скарги містяться суперечливі вимоги, оскільки апелянт оскаржує ухвалу суду першої інстанції у розмірі 179246,53 грн., які вже визнані за ним господарським судом першої інстанції, та оскаржує ухвалу в частині визнання компенсації частини втраченого заробітку у розмірі 131 662,65 грн., в задоволенні яких було відмовлено.
Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині визнання грошових вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, у розмірі 179246,53 грн, оскільки апелянтом не доведено порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального або процесуального права у вирішенні долі цих грошових вимог (визнані судом першої інстанції). 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Донецької області від 08.12.2025 у справі в частині відмови у задоволенні грошових вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати 131 662,65 грн, постановлено з порушенням норм матеріального права та без належного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення, яким слід визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» у сумі 131 662,65 грн та змінити описову та резолютивну частини ухвали попереднього засідання господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25 шляхом доповнення тексту ухвали визнаними грошовими вимогами ОСОБА_1 в розмірі 131 662,65 грн, залишивши в решті оскаржувані ухвали місцевого господарського суду без змін. 
Керуючись статтею 269, частиною 2 статті 275, статтею 277, статтею 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити. 
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.12.2025 у справі 905/169/25 скасувати в частині відмови у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати 131 662,65 грн. 
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАСНОЛИМАНСЬКЕ” (код ЄДРПОУ 32281519) у сумі 131 662,65 грн.
В решті ухвалу Господарського суду Донецької області від 08.12.2025 у справі № 905/169/25 залишити без змін. 
Змінити описову частину ухвали попереднього засідання Господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25 шляхом доповнення її тексту наступним абзацом:
“Визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАСНОЛИМАНСЬКЕ” (код ЄДРПОУ 32281519) у наступній черговості: 131 662,65 грн як вимоги першої черги”.
Змінити резолютивну частину ухвали попереднього засідання господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25 шляхом доповнення її тексту наступним абзацом:
“Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАСНОЛИМАНСЬКЕ” (код ЄДРПОУ 32281519) у сумі 131 662,65 грн.” 
В решті ухвалу Господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 20.05.2026. 

Головуючий суддя С.Ч. Жельне

Суддя П.В. Тихий 

Суддя Н.В. Гребенюк