ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року м.Дніпро Справа № 904/5337/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )
суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: Бедрінець А.І. 
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  
Товариства з обмеженою відповідальністю «Неотехінвест» 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2025 р. 
( суддя Юзіков С.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 14.07.2025 р. )
у справі 
за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Неотехінвест» 
до Відповідача -1 
Марганецької міської ради
до Відповідача -2 
Комунального підприємства 
"Інфраструктурного розвитку та благоустрою 
Марганецької міської територіальної громади"
про встановлення сервітуту 
ВСТАНОВИВ :

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Неотехінвест» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Марганецької міської ради про встановлення строковий оплатний земельний сервітут на земельну ділянку площею 69,7359 га (кадастровий номер 1211300000:01:002:0007), загальна площа ділянки 70,0 га, місце розташування - Дніпропетровська область, місто Марганець, район залізничної станції "Піралюзит" на території колишньої рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова.
В подальшому, Позивач звернувся до суду із заявою про залучення співвідповідача у справі - КП "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" та зміну позовних вимог, в якій просив суд:
- визнати незаконними дії Відповідача-2 щодо не розгляду та ненадання у відповідності до ст. 124-1 ЗК України письмового погодження як землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007, площею 70 га (цільове призначення - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами);
- встановити з моменту набрання рішенням суду законної сили, на користь Позивача строковий оплатний земельний сервітут на земельну ділянку площею 69,7359 га ( кадастровий номер 1211300000:01:002:0007, загальна площа ділянки 70,0 га, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид цільового призначення - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами; місце розташування – Дніпропетровська область, місто Марганець, район залізничної станції "Піралюзит" на території колишньої рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова; право постійного користування земельною ділянкою належить Відповідачу-2, для видобування шламів марганцевих руд з метою їх збагачення та отримання марганцевого концентрату для використання в металургійній промисловості з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, в межах визначених Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, виготовленої фізичною особою- підприємцем (інженером-землевпорядником) Конторчік С.А., на строк дії Спеціального дозволу на користування надрами, виданого Державною службою геології та надр № 4582 від 18.12.2007 р. із автоматичним продовженням строку дії сервітуту в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами (строк дії сервітуту), з оплатою 129 901,49 грн. на місяць, яка виплачується протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є власником Спеціального дозволу на користування надрами № 4582 від 18.12.2007 р., виданого Державною службою геології та надр, для видобування шламів марганцевих руд у шламосховищі рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова у м. Марганець. Підставою для звернення до суду стала бездіяльність Відповідачів щодо розгляду звернень Позивача про укладення договору про встановлення земельного сервітуту та надання письмового погодження Землекористувача.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2025 р. у справі № 904/5337/24 відмовлено в задоволені позову.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням, через систему "Електронний суд", Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕОТЕХІНВЕСТ" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2025 р. у справі № 904/5337/24 та ухвалити нове рішення, яким:
- визнати незаконними дії Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" щодо не розгляду та ненадання у відповідності до ст. 1241 Земельного кодексу України письмового погодження як землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007, площею 70 га (цільове призначення -11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами); 
- встановити з моменту набрання рішенням суду законної сили, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Неотехінвест» ( код ЄДРПОУ 45426183 ) строковий оплатний земельний сервітут на земельну ділянку площею 69,7359 га ( кадастровий номер1211300000:01:002:0007, загальна площа ділянки 70,0 га, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид цільового призначення - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами; місцерозташування - Дніпропетровська область, місто Марганець, район залізничної станції “Піралюзит” на території колишньої рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова; право постійного користування земельною ділянкою належить Комунальному підприємству "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади", для видобування шламів марганцевих руд з метою їх збагачення та отримання марганцевого концентрату для використання в металургійній промисловості з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, в межах визначених Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, виготовленої фізичною особою - підприємцем ( інженером-землевпорядником ) Конторчік С.А., на строк дії Спеціального дозволу на користування надрами, виданого Державною службою геології та надр № 4582 від 18.12.2007 р. із автоматичним продовженням строку дії сервітуту в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами ( строк дії сервітуту ), з оплатою 129 901, 49 грн. на місяць, яка виплачується протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про те, що на земельну ділянку, яка є більшою ніж встановлено Спеціальним дозволом, не можуть поширюватися норми ст. 66 ЗК України. Посилаючись на ч. 4 ст. 66 ЗК України, Апелянт наголошує, що чинним законодавством закріплена можливість надання земельних ділянок у користування власникам спеціальних дозволів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення шляхом встановлення земельних сервітутів згідно з межами ділянок надр, а також за межами таких ділянок надр для будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності. Враховуючи особливості видобування шламу зі шламосховища та мету їх збагачення та отримання марганцевого концентрату, Позивачу необхідна територія для розміщення техніки та обладнання для переробки і збагачення шламу, що відповідає приписам ч. 4 ст. 66 ЗК України.
Водночас, на думку Скаржника, Відповідач-1, отримавши клопотання № 162 від 02.10.2024 р. в порядку ст. ст. 66, 124-1 ЗК України, був зобов`язаний прийняти одне з двох рішень: забезпечити укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надати мотивовану відмову. Жодного з таких рішень Відповідачем-1 не прийнято. Лист Відповідача-1 № 18/14-1690 від 08.11.2024 р. не містить ні рішення про надання згоди, ні мотивованої відмови у встановленні сервітуту. Чинним законодавством не передбачено права органу місцевого самоврядування не прийняти жодного рішення за результатами розгляду клопотання. Дії Відповідача-1 свідчать про можливе зловживання правом та порушення принципу «належного урядування», ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 25.01.2019 р. у справі № 826/382/18, від 18.01.2023 р. у справі № 500/26/22, від 04.09.2020 р. у справі № 311/2145/19 щодо принципів добросовісності та заборони зловживання правом.
При цьому, Скаржник зазначає, що є власником Спеціального дозволу на користування надрами № 4582 від 18.12.2007 р., виданого Державною службою геології та надр, строком дії до 18.12.2037, на видобування шламів марганцевих руд у шламосховищі рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова площею 64,5 га. Права на користування надрами набуті 11.04.2024 р. за договором купівлі-продажу у ТОВ "МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ", наказом Держгеонадр від 29.04.2024 р. № 200 внесено відповідні зміни до Спеціального дозволу, а 07.05.2024 р. укладено Угоду № 4582 про умови користування надрами. Одним із дозвільних документів є Акт про надання гірничого відводу від 27.07.2018 р. № 3357, яким встановлено площу проекції гірничого відводу 68,6 га.
Щодо технічної документації із землеустрою Апелянт зазначає, що площа необхідної частини ділянки ( 69,7359 га ) підтверджується виготовленою сертифікованим інженером-землевпорядником Конторчік С.А. технічною документацією, яка складена відповідно до норм чинного законодавства та включає всі необхідні матеріали та документи, передбачені ст. 55-1 Закону України «Про землеустрій». Сервітут на частину земельної ділянки площею 69,7359 га відповідає потребам господарської діяльності надрокористувача з урахуванням Угоди № 4582 та додатку 1 до неї, яким передбачено створення промислового майданчика, під`їзної дороги, тимчасових електромереж, будівель і споруд, водосховища, збагачувальної лінії, насосної станції та системи водоводів.
Скаржник наголошує на тому, що що відповідачі, будучи обізнаними про наявність на земельній ділянці ділянки надр загальнодержавного значення зі Спеціальним дозволом на користування надрами, вчиняють незаконні маніпуляції щодо безпідставної передачі земельної ділянки пов`язаній особі ( Відповідачу-2 ), яка не має дозволів на використання надр. Відповідач-1 у листі від 14.02.2024 р. зазначав, що земельна ділянка не повернута з попереднього користування, тоді як 25.01.2024 р. вже передав її Відповідачу-2 у постійне користування.
Щодо розміру плати за сервітут Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 01.02.2023 р. у справі № 918/302/21, де зазначено, що на законодавчому рівні не унормовано механізм визначення плати за земельний сервітут. Розрахунок здійснено з урахуванням ст. ст. 274.1, 284.4 ПК України і становить 129 901,49 грн щомісяця. Такий розмір не є меншим за земельний податок. Відповідач, отримавши проект договору, не запропонував своїх умов та не повідомив про незгоду з окремими умовами, зокрема щодо ціни.
Стосовно вимоги про визнання незаконними дій Відповідача-2, Скаржник вказує на те, що ця вимога є похідною від основної вимоги про встановлення сервітуту відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України. Визнання дій Відповідача-2 незаконними обґрунтовує відсутність письмового погодження Землекористувача, необхідного згідно з ст. 124-1 ЗК України. При цьому зобов`язання Відповідача-2 розглянути та надати відповідь не поновить порушеного права Позивача, враховуючи рішення Марганецької міської ради від 25.01.2024 р. № 1475-51/VIII, яким заборонено Відповідачу-2 без рішень Відповідача-1 вчиняти будь-які дії відносно земельної ділянки. Апелянт посилається на ст. 124-1 ЗК України, яка передбачає, що у разі відмови в укладенні договору про встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки державної, комунальної власності такий договір визнається укладеним за рішенням суду.
Позивач подав відповіді на відзиви Відповідача-1 та Відповідача-2, в яких зазначив, що клопотання № 162 від 02.10.2024 р. та заява № 166 від 04.10.2024 р. не є взаємовиключними і підлягають окремому розгляду. Позивач підтвердив направлення листів до Відповідача-2, посилаючись на поштові документи та практику Верховного Суду щодо належності повідомлення. Позивач наголосив, що ч. 4 ст. 66 ЗК України передбачає право на встановлення сервітуту за межами ділянок надр для будівництва та розміщення споруд/об`єктів. Щодо технічної документації Позивач зазначив, що код 07.10 означає «інші землі сервітуту», а фраза «право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху» є технічною помилкою, яка спростовується всіма іншими матеріалами документації.
Позивач також подав заяву про залишення без розгляду відзивів Відповідачів у зв`язку з порушенням строку їх подання, встановленого ухвалою суду від 14.08.2025 р.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Комунальне підприємство "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «Неотехінвест» та вважає її безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що відповідно до Спеціального дозволу на користування надрами площа земельної ділянки становить 64,5 га, а відповідно до Акту про надання гірничого відводу — 68,6 га, тоді як Позивач вимагає встановлення сервітуту на площу 69,7359 га. Позивач не обґрунтував належним чином необхідність збільшення площі порівняно з площею, визначеною Спеціальним дозволом. Наявна в матеріалах справи технічна документація із землеустрою не містить обґрунтованого висновку щодо необхідності такого збільшення, що підтверджується постановами Верховного Суду від 04.02.2020 р. у справі № 905/798/19, від 02.11.2022 р. у справі № 915/442/21.
Відповідач-2 звертає увагу, що посилання Позивача на договір оренди земельної ділянки № 0057/21 від 01.07.2021 р. є безпідставними, оскільки цей договір розірвано рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 р. у справі № 904/1468/23, яке набрало законної сили до моменту набуття Позивачем прав на користування надрами. Заборгованість ТОВ "Ландшафт" з орендної плати у сумі 2 642 345,38 грн залишається несплаченою. Внаслідок численних переоформлень прав на Спеціальний дозвіл створюється режим правової невизначеності, за якого нові надрокористувачі штучно уникають відповідальності за сплату плати за користування земельною ділянкою. Відповідач-2 посилається на постанову Верховного Суду від 11.03.2025 р. у справі № 903/667/24, якою залишено без змін рішення судів, що відмовили у встановленні сервітуту на площу більшу, ніж передбачена спеціальним дозволом. Також посилається на постанову Верховного Суду від 01.07.2025 р. у справі № 921/444/24 та постанову від 03.12.2024 р. у справі № 910/19365/23 щодо обов`язкових умов встановлення сервітуту.
Відповідач-2 зазначає, що у технічному завданні технічної документації вказано вид сервітуту 07.10 ( право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху ), а не для видобування корисних копалин, як зазначено в позові. Площа, вказана в технічній документації ( 69,7359 га ), не відповідає площі, зазначеній у прохальній частині позовної заяви ( 70,0 га) . Позивач не повідомляв Відповідачів про початок розроблення технічної документації, що позбавило їх можливості надати зауваження.
Марганецька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти задоволення апеляційної скарги. 
Зокрема, Відповідач-1 зазначає, що заяви попередніх землекористувачів ( ТОВ "Ландшафт", ТОВ "Мегапромекологія" ) стосувались інших правовідносин і не мають відношення до позовної заяви. Первісний власник дозволу ТОВ "Ландшафт" систематично порушувало умови договору оренди і не здійснювало сплату орендної плати, внаслідок чого рішенням суду від 12.10.2023 р. у справі № 904/1468/23 стягнуто заборгованість у сумі 2 642 345,38 грн та розірвано договір оренди.
Відповідач-1 стверджує, що до Марганецької міської ради надійшли два документи від Позивача: заява № 166 від 04.10.2024 р. в порядку ст. 149 ЗК України про вилучення земельної ділянки з постійного користування та клопотання № 162 від 02.10.2024 р. в порядку ст. ст. 66, 124-1 ЗК України про надання згоди на встановлення земельного сервітуту. Оскільки заяви надійшли майже одночасно і вимоги в них були взаємовиключними, Відповідач-1 направив відповідь № 18/14-1690 від 08.11.2024 р. з проханням визначитись, яке зі звернень є актуальним. Відповіді від Позивача не надходило.
Відповідач-1 наголошує, що жодних заяв Позивача не надходило до постійного землекористувача — Відповідача-2, оскільки поштове відправлення було повернуто Позивачу. Площа земельної ділянки за Спеціальним дозволом становить 64,5 га, а не 69,7359 га. Технічна документація розроблялась для встановлення сервітуту 07.10 ( право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху ), а не для видобування корисних копалин. Позивач не надав доказів необхідності збільшення площі та наявності технічної документації з відповідним цільовим призначенням.
Щодо розміру плати Відповідач-1 зазначає, що Позивач не стане власником або постійним землекористувачем, а тому єдиною формою плати за землю є орендна плата. Ставка орендної плати для земельних ділянок з цільовим призначенням 11.01 встановлена рішенням Марганецької міської ради від 13.07.2023 р. № 1184-49/VIII у розмірі 12%, що становить 2 086 295,08 грн на місяць.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді – Дармін М.О., Чус О.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2025 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/5337/24. 
Матеріали справи № 904/5337/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.08.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 21.01.2026 р..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2026р. задоволено клопотання Відповідача-1 про відкладення розгляду апеляційної скарги. Розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 20.05.2026р.. 
Від представника Відповідача-2 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. При цьому, в заяві зазначив, що проти задоволення апеляційної скарги заперечує повністю та просить в її задоволенні відмовити. 
Відповідачі-1,2 не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників Відповідачів-1,2. 
У судовому засіданні 20.05.2026 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

Державна служба геології та надр України надала ТОВ "Ландшафт" спеціальний дозвіл на користування надрами № 4582 зі строком дії з 18.12.2007 р. до 18.12.2037 р. ( дійсний ), в якому визначено мета користування надрами як: видобування шламів марганцевих руд з метою їх збагачення та отримання марганцевого концентрату для використання в металургійній промисловості, вид користування: видобування, назва родовища: шламосховище рудозбагачуваної фабрики ім. Максимова (техногенне родовище), вид корисної копалини: Руди марганцю, площа 64,5 га.
Актом про надання гірничого відводу № 3357 від 27.07.2018 р. засвідчено надання ТОВ "Ландшафт", з метою розробки шламосховища рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова (техногенне родовище) гірничого відводу, що знаходиться у м. Марганець Дніпропетровської області, площа проекції гірничого відводу, показана на копії топографічного плану кутовими точками, становить 68,6 га. Термін чинності акту про надання гірничого відводу до 18.12.2037 р.
01.07.2021 р. між Марганецькою міською радою ( Орендодавець ) та ТОВ "Ландшафт" ( Орендар ) укладено договір оренди земельної ділянки № 0057/21, відповідно до розділу предмет Договору Орендодавець на підставі рішення Марганецької міської ради № 68-3/1 від 24.12.2020 р. передає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, обороті та іншого призначення, площею 70,00 га з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами: м. Марганець, район залізничної станції "Піралюзит".
30.06.2023 р. ТОВ "Ландшафт" з ТОВ "Мегапромекологія" уклали Договір купівлі-продажу прав на користування надрами, за яким ТОВ "Ландшафт" відчужує, а ТОВ "Мегапромекологія" набуває права на користування надрами, надані ТОВ "Ландшафт" спеціальним дозволом на користування надрами Державної служби геології та надр України, реєстраційний номер 4582, дата видачі 18.12.2017 р., підстава надання наказ Держгеонадр України від 11.12.2018 р. № 494.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 р. у справі № 904/1468/23 задоволено позов керівника Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Марганецької міської ради до ТОВ "Ландшафт". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландшафт" на користь Марганецької міської ради - 2 642 345,38 грн. заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007 площею 70,0 га. Розірвано договір оренди земельної ділянки № 0057/21 від 01.07.2021 р., кадастровий номер 1211300000:01:002:0007 площею 70,0 га, укладений між Марганецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ландшафт", який 09.07.2021 р. державним реєстратором Марганецької міської ради Ткаченко С.В. зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( номер запису 43004382 ). Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Ландшафт" повернути за актом приймання-передачі Марганецькій міській раді земельну кадастровий номер 1211300000:01:002:0007 площею 70,0 га.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 р. по справі № 904/1468/23 в апеляційному порядку не оскаржувалося і набрало законної сили, а отже стало обов`язковим до виконання.
Рішенням Марганецької міської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 25.01.2024 р. № 1475-51/VІІІ передано на баланс Комунальному підприємству "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" ( Відповідач-2 ) спірну земельну ділянку. Відповідачеві-2 доручено контроль за цільовим використанням земельної ділянки та заборонено без рішень Марганецької міської ради укладати договори з охоронними фірмами, договори про співпрацю без погодження з міською радою, вчиняти будь-які інші дії відносно вказаною земельної ділянки.
11.04.2024 р. на підставі договору купівлі-продажу прав на користування надрами ТОВ «Неотехінвест», як Покупець, придбало у ТОВ "МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ", як Продавця, права на користування надрами, надані Продавцеві Спеціальним дозволом на користування надрами Державною службою геології та надр України, реєстраційний номер 4582, дата видачі 18.12.2007 р., з метою видобування руд марганцю Шламосховиша рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова ( техногенне родовище ) у Дніпропетровській області.
Наказом Державної служби геології та надр України № 200 від 29.04.2024 р. внесено відповідні зміни до Спеціального дозволу на користування надрами Державної служби геології та надр України, реєстраційний номер 4582, дата видачі 18.12.2007 р., в тому числі щодо власника.
25.04.2024 р. за Відповідачем-2 зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007, площею 70 га.
07.05.2024 р. Державна служба геології та надр уклала з Позивачем угоду № 4582 про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, додатком -1 до якої є характеристика ділянки надр з визначенням просторових та географічних координат кутових точок цієї ділянки.
Відповідно до Витягу № НВ-1200672332024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, кадастровий номер 1211300000:01:002:0007, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 208 629 507,89 грн. Дата формування витягу 13.09.2024 р.
11.07.2024 р. Фізичною особою-підприємцем ( інспектором-землевпорядником ) Конторчік С.А. за участю Позивача складено акт встановлення та узгодження меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту в натурі ( на місцевості ) та узгоджено межі частини земельної ділянки ( кадастровий номер 1211300000:01:002:0007 ), на яку поширюється право сервітуту 07.10 ( інші земельні сервітути ), площею 69,7359 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Марганець, район залізничної станції "Піралюзит" на території колишньої рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова.
12.09.2024 р. ТОВ «Неотехінвест» надіслало КП "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" лист-вимогу виходячи зі ст. 124-1 ЗК України про надання Позивачеві письмового погодження від землекористувача Відповідача-2, справжність підпису на якому засвідчити нотаріально, на укладання договору про встановлення земельного сервітуту між Позивачем та Відповідачем-1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007 з метою користування надрами загальнодержавного знамення згідно до Спеціального дозволу на користування надрами № 4582 від 18.12.2007 р., виданого Державною службою геології та надр України, в додатках до цього листа були копія виписки з ЄДРПОУ ТОВ «Неотехінвест», копія спеціального дозволу на користування надрами, виданого Державною службою геології та надр № 4582 від 18.12.2007 р., інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.09.2024 р.
17.09.2024 р. Позивач направив Відповідачеві-2 додаткового листа № 158, в якому вимагав надати погодження від землекористувача Відповідача-2 шляхом підписання відповідальною особою і скріплення печаткою відповідних розділів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, яка додається. Додаток до цього листа: оригінал технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту.
02.10.2024 р. Позивач скерував на адресу Відповідача-1 клопотання про прийняття рішення про надання згоди на встановлення строкового оплатного земельного сервітуту Позивачеві, як власникові Спеціального дозволу на користування надрами, виданого Державною службою геології та надр № 4582 від 18.12.2007 р., з метою користування частиною земельної ділянки кадастровий помер 1211300000:01:002:0007, загальна площа ділянки 70,0 га, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид цільового призначення - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами; місце розташування - Дніпропетровська область, місто Марганець, район залізничної станції "Піралюзит" на території колишньої рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова; право постійного користування земельною ділянкою належить Відповідачеві-2, площею 69,7359 га для видобування шламів марганцевих руд з метою їх збагачення та отримання марганцевого концентрату для використання в металургійній промисловості з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, в межах визначених Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, виготовленої фізичною особою- підприємцем ( інспектором-землевпорядником) Конторчік С.А., на строк дії Спеціального дозволу на користування надрами, виданого Державною службою геології та надр № 4582 від 18.12.2007 р. із автоматичним продовженням строку дії сервітут в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами; укласти з Позивачем договір про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки ( кадастровий номер 1211300000:01:002:0007 ) площею 69,7359 га з метою користування надрами загальнодержавного значення згідно зі Спеціальним дозволом на користування надрами № 4582 під 18.12.2007 р., виданого Державною службою геології та надр України. Додатком до цього листа був проект договору про встановлення земельного сервітуту.
04.10.2024 р. Позивач на адресу Відповідача-1 направив заяву в порядку ст. 149 ЗК України, в якій вимагав прийняти відповідне рішення про вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування Відповідача-2 та передати цю земельну ділянку Позивачеві на умовах сервітуту згідно з ч. 4 ст. 66 ЗК України.
08.11.2024 р. Відповідач-1 надав Позивачеві відповідь на звернення від 02.10.2024 р. № 162 та 04.10.2024 № 164 в якій зазначив, що заяви є взаємовиключними. Частиною 3 ст.149 ЗК України передбачений порядок вилучення земельних ділянок із постійного користування, ст. 124-1 ЗК України визначається порядок встановлення земельних сервітутів на землях державної комунальної власності. У зв`язку з чим просив повідомити, яка з заяв є актуальною для розгляду.
07.02.2025 р. Відповідач-1 надав відповідь Позивачеві на заяву від 07.01.2025 р. № 12 та повідомив, що в ході розгляду даної заяви виявлено ряд недоліків після усунення яких, і узгодження істотних умов запропонованого договору розгляд клопотання може бути продовжено. А саме, згідно спеціального дозволу на користування надрами № 4582 від 18.12.2007 р., площа земельної ділянки становить 64,5 га, проте Позивач вимагає встановлення оплатного сервітуту на земельну ділянку площею 69,7359. Надана технічна документація містить ряд недоліків. Щодо плати за земельний сервітут, то відповідно до підп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин ) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельний податок справляється з власників земельних ділянок та постійних землекористувачів. Позивач не стане власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, у випадку задоволення позову, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (підп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Після усунення вказаних в цьому листі недоліків розгляд клопотання буде відновлено.
Наведене слугувало підставою звернення ТОВ «Неотехінвест» до суду з цим позовом до Марганецької міської ради та Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" про визнати незаконними дії Відповідача-2 щодо не розгляду та ненадання письмового погодження як землекористувачем для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами та про встановлення на користь Позивача строковий оплатний земельний сервітут на земельну ділянку площею 69,7359 га ( кадастровий номер 1211300000:01:002:0007, загальна площа ділянки 70,0 га, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид цільового призначення - 11.01 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами.
Позивач, вважаючи, що у діях Відповідача-1, як власника земельної ділянки, та Відповідача-2, як балансоутримувача, має місце бездіяльність щодо розгляду звернення Позивача про укладення договору сервітуту на користування надрами та прийняття відповідного рішення, що позбавляє Надрокористувача у законний спосіб встановити строковий платний земельний сервітут на земельну ділянку площею 70,0 га, звернувся з даним позовом до суду.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі про відмову у задоволені позовних вимог Позивача.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Позивач просить встановити сервітут на земельну ділянку площею 69,7359 га, тобто на площу більшу, ніж та, на яку видано спеціальний дозвіл на користування надрами (64,5 га). Суд зазначив, що наявна в матеріалах справи технічна документація із землеустрою не містить обґрунтованого висновку щодо необхідності збільшення розміру земельної ділянки порівняно з площею, визначеною Спеціальним дозволом. Суд також дійшов висновку, що територія для розміщення обладнання для переробки і збагачення шламу стосується підприємницької діяльності Позивача, а тому на земельну ділянку, що є більшою ніж встановлено Спеціальним дозволом, не можуть поширюватися норми ст. 66 ЗК України. Крім того, суд встановив, що Позивач неправильно визначив розмір плати за встановлення земельного сервітуту, не врахувавши приписи п. 274.2 ст. 274 ПК України. Щодо вимоги про визнання незаконними дій Відповідача-2, суд визнав її неефективним способом захисту прав, оскільки вона не дозволить ефективно відновити права Позивача.
8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( частина 2 ст. 15 ЦК України).
Згідно з положеннями ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено Відповідачем.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного Позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 р. у справі № 922/1500/18, від 15.08.2019 р. у справі № 1340/4630/18, від 28.11.2019 р. у справі № 918/150/19, від 26.01.2022 р. у справі № 921/787/20 від 14.06.2022 р. у справі № 904/3870/21, від 13.09.2022 р. у справі № 918/1222/21.
Відповідно до ст. 98 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу (частини 1, 2).
Ст. 99 ЗК України передбачає види права земельних сервітутів. Однак цей перелік не є вичерпним.
Частинами 1, 2 ст. 100 ЗК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Сервітут є речовим правом на чуже майно (частина 1 ст. 395 ЦК України).
Ст. 401 ЦК України перебачено, що користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту ( ст. 402 ЦК України).
Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо (частина 1). Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту (частина 2).
Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.
Отже, закон вимагає від Позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому Позивачу слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 р. у справі № 325/329/19, від 29.01.2020 р. у справі № 304/873/16-ц, від 06.06.2018 р. у справі № 539/1427/16-ц.
Тобто, закон вимагає від Позивача надання суду доказів того, що обслуговування та користування належного йому майна є неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази (частина 1 ст. 73 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Як зазначалося раніше, Державна служба геології та надр України надала ТОВ "Ландшафт" спеціальний дозвіл на користування надрами № 4582 зі строком дії з 18.12.2007 р. до 18.12.2037 р. ( дійсний ), в якому визначено мета користування надрами як: видобування шламів марганцевих руд з метою їх збагачення та отримання марганцевого концентрату для використання в металургійній промисловості, вид користування: видобування, назва родовища: шламосховище рудозбагачуваної фабрики ім. Максимова (техногенне родовище), вид корисної копалини: Руди марганцю, площа 64,5 га.
01.07.2021 р. між Марганецькою міською радою ( Орендодавець ) та ТОВ "Ландшафт" ( Орендар ) укладено договір оренди земельної ділянки № 0057/21, відповідно до розділу предмет Договору Орендодавець на підставі рішення Марганецької міської ради № 68-3/1 від 24.12.2020 р. передає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, обороті та іншого призначення, площею 70,00 га з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами: м. Марганець, район залізничної станції "Піралюзит".
30.06.2023 р. ТОВ "Ландшафт" з ТОВ "Мегапромекологія" уклали Договір купівлі-продажу прав на користування надрами, за яким ТОВ "Ландшафт" відчужує, а ТОВ "Мегапромекологія" набуває права на користування надрами, надані ТОВ "Ландшафт" спеціальним дозволом на користування надрами Державної служби геології та надр України, реєстраційний номер 4582, дата видачі 18.12.2017 р., підстава надання наказ Держгеонадр України від 11.12.2018 р. № 494.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 р. у справі № 904/1468/23 розірвано договір оренди земельної ділянки № 0057/21 від 01.07.2021 р., кадастровий номер 1211300000:01:002:0007 площею 70,0 га, укладений між Марганецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ландшафт" та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Ландшафт" повернути за актом приймання-передачі Марганецькій міській раді земельну кадастровий номер 1211300000:01:002:0007 площею 70,0 га.
Марганецька міська рада рішенням від 25.01.2024 р. № 1475-51/VІІІ передала на баланс Комунальному підприємству "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" ( Відповідач-2 ) спірну земельну ділянку. При цьому, Відповідачеві-2 було доручено контроль за цільовим використанням земельної ділянки та заборонено без рішень Марганецької міської ради укладати договори з охоронними фірмами, договори про співпрацю без погодження з міською радою, вчиняти будь-які інші дії відносно вказаною земельної ділянки.
На підставі договору купівлі-продажу прав на користування надрами від 11.04.2024 р., ТОВ «Неотехінвест», як Покупець, придбало у ТОВ "Мегапромекологія", як Продавця, права на користування надрами, надані Продавцеві Спеціальним дозволом на користування надрами Державною службою геології та надр України, з метою видобування руд марганцю Шламосховиша рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова ( техногенне родовище ). Наказом Державної служби геології та надр України № 200 від 29.04.2024 р. внесено відповідні зміни до Спеціального дозволу на користування надрами Державної служби геології та надр України, в тому числі щодо власника.
Отже, земельною ділянкою комунальної власності площею 70,00 га з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами: м. Марганець, район залізничної станції "Піралюзит" – здійснював користування ТОВ "Ландшафт" - попередній власник спеціального дозволу на користування надрами Державної служби геології та надр України ( реєстраційний номер 4582 ) без встановлення земельного сервітуту, на підставі договору оренди земельної ділянки № 0057/21 від 01.07.2021 р., укладеного з Марганецькою міською радою. Доказів того, що можливість такого користування втрачена суду не надано.
Разом з цим, Позивачем не надано доказів, які підтверджують факт неможливості користуватися основними, підсобними і допоміжними будівелями та спорудами підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами іншим способом, ніж обтяження земельної ділянки Відповідача сервітутом.
Судом також установлено, що Позивачем не доведено та не обґрунтовано площу і межі земельної ділянки, на яку він просить встановити сервітут.
Так, згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007 має площу 70 га, є сформованою, місце розташування земельної ділянки – Дніпропетровська область, м. Марганець, район залізничної станції "Піралюзит" на території колишньої рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова, відомості про суб`єктів права власності на земельну ділянку: Марганецька міська рада, відомості про суб`єкта речового права на земельну ділянку: КП "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади", вид речового права: право постійного користування земельною ділянкою.
Відповідно до спеціального дозволу на користування надрами від 18.12.2007 р., виданого Державною службою геології та надр України, площа земельної ділянки становить 64,5 га, з координатами відображеними у відповідному спеціальному дозволі.
Відповідно до угоди № 4582 від 07.05.2024 р. про умови користування надрами просторові межі та географічні координати кутових точок ділянки надр (водозабірних споруд (для підземних вод), яка є предметом цієї Угоди, ступінь геологічного вивчення та освоєння об`єкта надрокористування, відомості про затвердження (апробацію) запасів корисної копалини, гірничо-геологічні, гідрогеологічні особливості ділянки надр, інформація про хімічний склад (якісні показники) підземних вод, відомості щодо діючого дозволу на спеціальне водокористування (у разі наявності), відомості щодо свердловин (номери у Державному реєстрі артезіанських свердловим, глибина, тощо), інформація про розрахунок зони санітарної охорони та спостережні свердловини,(у разі наявності) (для підземних вод) та загальна кількість запасів/ресурсів на час надання/продовження строку дії/внесення змій до Дозволу вказуються Надрокористувачем у характеристиці ділянки надр, яка є додатком 1 та невід`ємною частиною цієї Угоди.
Характеристикою ділянки шламосховище рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова, розташованої на заході м. Марганець Дніпропетровської області, яка є додатком до Угоди, передбачено, що площа ділянки надр становить 64,5 га.
З метою реалізації свого права на користування надрами та видобування корисних копалин у Шламосховищі рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова (техногенне родовище) у Дніпропетровській області, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Марганець, район залізничної станції "Піралюзит" на території колишньої рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова, у відповідності до отриманого спеціального дозволу на користування надрами № 4582 від 18.12.2007 р. Позивач замовив ФОП Конторчік С.А. виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, якою визначено місце розташування (межі) строкового оплатного земельного сервітуту на частині земельної ділянки, кадастровий номер 1211300000:01:002:0007, землекористувачем якої є КП "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади", площею (площа сервітуту) 69,7359 га.
Позивач, звертаючись до Відповідачів, та в подальшому до суду із позовною заявою, просить встановити сервітут на земельну ділянку площею 70,0 га, тобто на площу земельної ділянки більшу, ніж та, на яку видано спеціальний дозвіл на користування надрами.
При цьому, Позивач вказує, що одним з дозвільних документів на видобування корисних копали є Акт про надання гірничого відводу (в останній редакції) від 27.07.2018 р. № 3357, виданий Державною службою України з питань праці, яким встановлено площу проекції гірничого відводу з метою розробки шламосховища рудозбагачувальної фабрики ім. Максимова (техногенне родовище) у м. Марганець Дніпропетровської області, яка становить 68,6 га.
Також, як було зазначено судом першої інстанції - Позивач наполягає, що з урахуванням особливостей видобування шламу зі шламосховища та враховуючи мету видобування шламів марганцевих руд - з метою їх збагачення та отримання марганцевого концентрату для використання в металургійній промисловості, Позивачеві необхідна територія для розміщення техніки, за допомогою якої буде видобуватися шлам, та територія для розміщення обладнання (комплекс) для переробки і збагачення вказаного шламу та отримання з нього марганцевого концентрату.
Отже, для здійснення господарської діяльності з видобування шламів марганцевих руд та їх переробки і збагачення Позивач потребує встановлення сервітуту на частину сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 1211300000:01:002:0007 площею 69,7359 га згідно з координатами, зазначеними в Технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту.
Обов`язок обґрунтування площі і меж чужої земельної ділянки, встановлення сервітуту на яку вимагає Позивач, а також виготовлення проекту технічного (кадастрового) плану спірної земельної ділянки покладається на Позивача у спорі про встановлення земельного сервітуту (постанови Верховного Суду від 04.02.2020 р. у справі № 905/798/19 ).
Разом з тим, як слушно зауважив місцевий господарський суд - наявна в матеріалах справи Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту не містить обґрунтованого висновку щодо необхідності збільшення розміру земельної ділянки, як то передбачено Спеціальним дозволом. На думку суду, виходячи з наведених норм та документів, Позивач має право вимагати встановлення сервітуту щодо земельної ділянки площею 64,5 га, в межах якої надано дозвіл на видобування шламів марганцевих руд.
Крім того, як стверджує Відповідач - в проекті договору Позивач занизив розмір плати за встановлення земельного сервітуту, що призвело б до недоотримання держави (місцевої громади) в особі Відповідача-1 грошових коштів.
Так, в п. 3.2 проекту Договору про встановлення земельного сервітуту зазначено, що плата за сервітутне користування обчислюється у відповідності до ст. 284.4 та ст. 274.1 Податкового кодексу України: плата за землю за земельні ділянки, надані для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин справляється у розмірі 25 відсотків податку, який відповідно до ст. 274 ПК України становить 3 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Щомісячна плата за сервітутне користування обчислюється відповідно до формули: Пл.Серв. = ((Цн х Пл х 3%) х 25%) : 12 міс.
Згідно з п. 284.4 ст. 284 ПК України плата за землю за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.
Пунктом 274.1 ст. 274 ПК України визначено, що ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Однак, для земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання, що не належать до державної та комунальної форм власності, встановлено обмеження розміру ставки не більше 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п. 274.2 статті 274 ПК України).
Отже, як вірно зазначив господарський суд - Позивач неправильно визначив розмір відсотків від нормативно грошової оцінки та не врахував приписи пункту 274.2 статті 274 ПК України та помилково при обрахунку застосував положення п. 274.1 ст. 274 ПК України.
З огляду на викладене, суд попередньої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про встановлення земельного сервітуту, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у вказаній частині.
Щодо вимоги про визнання незаконними дії Комунального підприємства "Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади" щодо не розгляду та ненадання у відповідності до ст. 1241 ЗК України письмового погодження як землекористувачем земельної ділянки, то суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що вказана вимога є неефективним способом захисту прав особи, оскільки не дозволить ефективно відновити права Позивача.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що зазвичай, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункти 5.5., 5.6. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16). Інакше кажучи - це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними ( пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 р. у справі № 310/11024/15-ц).
Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 р. у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 р. у справі № 910/2861/18.
При цьому, обрання Позивачем неефективного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 р. у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 р. у справі № 925/642/19 ( пункт 54 ), від 22.06.2021 р. у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 06.04.2021 р. у справі № 910/10011/19 ( пункт 99 ), тому у позові в частині визнання незаконними дії Відповідача-2 щодо не розгляду та ненадання у відповідності до ст. 1241 ЗК України письмового погодження як землекористувачем суд першої інстанції відмовив обгрунтовано.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОТЕХІНВЕСТ" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2025 р. у справі № 904/5337/24 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 21.05.2026 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя  М.О. Дармін