Справа 688/1961/26 
№ 2-а/688/40/26 

Рішення
Іменем України

12 травня 2026 року    м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого – судді Березюк О.Г.
з участю секретаря судового засідання Антонюк І.І.,
без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці адміністративну справу за позовом адвоката Сахнюка Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, 

в с т а н о в и в:

30 квітня 2026 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької областінадійшов адміністративний позов адвоката Сахнюка О.В. в інтересах ОСОБА_1 , у якому просить поновити строки звернення до суду та скасувати постанову №425 від 17 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., скасувати дану постанову та провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він в період з 18 травня 2024 року по 16 липня 2004 року не уточнив військово-облікових даних у відповідності до підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» з`явився до ТЦК та СП для проходження медичного огляду з метою визначення своєї придатності до військової служби, а також актуальну адресу проживання, місця роботи (навчання), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти.
Вважає, що така постанова є протиправною, суперечить вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає до скасування. Зокрема зазначив, що рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 в Хмельницькій області від 23 січня 2015 року він був визнаний непридатним для проходження військової служб з виключенням з військового обліку, про що є відповідні записи у військовому квитку серії НОМЕР_1 . Оскільки він знятий з військового обліку, тому не мав обов`язку повторно проходити ВЛК, без ухвалення рішення про скасування виключення з військового обліку чи повторного взяття на військовий облік. 
Натомість в оскаржуваній постанові не має жодних доказів, що він мав обов`язок пройти повторний огляд. Ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у постанові не зазначено, якими доказами доводиться його вина у вчиненні правопорушення і які документи додаються. Не вказано, чи проходив він раніше ВЛК, коли саме, яким був її висновок і що було підставою для повторного проходження такої, тобто взагалі у постанові не розкрито суті правопорушення.
Ухвалою суду від 01 травня 2026 року відкрито провадження у даній справі, повідомлено про розгляд справи сторін.
Станом на 12 травня 2026 року відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, не подав жодних заперечень чи клопотань.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
За таких обставин, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 рішенням лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23 січня 2015 року визнаний непридатним для проходження військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до п.Г ст.67 Наказу МО України №402 від 14 серпня 2008 року. Також, у військовому квитку наявна відмітка про зняття ОСОБА_1 
12 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 складено протокол №71 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Згідно протоколу, ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року по 12 лютого 2026 року не проходив військово-лікарську комісію з метою визначення актуального стану здоров`я, а 12 лютого 2026 року, отримавши направлення на медичний огляд, відмовився від його проходження. Посадова особа кваліфікувала його дії як невиконання військового обов`язку шляхом непроходження військово-лікарської комісії, що є порушенням вимог ч.2 ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.10 ст.1, ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У протоколі також зафіксовано пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення, що останній не являється військовозобов`язаним, оскільки 23 січня 2015 року знятий з військового обліку згідно рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також, що розгляд справи призначено на 10год 00хв 17 лютого 2026 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно із виписками Шепетівської багатопрофільної лікарні та КНП «Хмельницький обласний серецево-судинний центр», ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 12 по 16 лютого 2026 року включно. 
7 лютого 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 щодо позивача винесено постанову № 425.
В описовій частині постанови суть порушення викладена з кількох фактичних частин.
Зазначено, що позивач у відведений шістдесятиденний термін, з 18 травня по 16 липня 2024 року, не уточнив свої військово-облікові дані, чим порушив вимоги п.п.1 п.2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 11.04.2024 № 3633-ІХ.
Також у постанові стверджується, що починаючи з 15вересня 2022 року і до 11 вересня 2024 року позивач особисто не повідомляв у семиденний строк про зміну своїх персональних даних, зокрема стану здоров`я, місця проживання та місця роботи.
Ці дії кваліфіковано як порушення абзацу сьомого ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.2 ст.17 Закону України «Про оборону України».
На підставі всіх цих обставин, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За порушення законодавства про оборону та мобілізацію в особливий період керівник територіального центру постановив притягнути його до відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.
28 лютого 2026 року указана вище постанова направлена позивачу, однак була повернута через відсутність адресата, що підтверджено рекомендованим повідомленням про відправлення № 3040503606650.
У зв`язку з несплатою цього штрафу головним державним виконавцем Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 20 квітня 2026 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 80804454 на підставі оскаржуваної постанови № 425 від 17 лютого 2026 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності за законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на цей час в Україні діє особливий період.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Згідно з абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
18 травня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку № 3633-ІХ від 11.04.2024, яким положення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно з якою, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобовязаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Так, абз. 4 п.п. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Отже, громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року шляхом: прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, у вигляді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пункт 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», установив, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд звертає увагу на істотну розбіжність між обставинами, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення, та фабулою, викладеною в оскаржуваній постанові, що є самостійною і вагомою підставою для її скасування.
Відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є базовим документом, який фіксує факт вчинення проступку, визначає його суть та встановлює межі звинувачення. Посадова особа під час розгляду справи не має права самостійно змінювати суть правопорушення або виходити за межі тих обставин, які викладені у протоколі, оскільки це грубо порушує право особи на захист.
Згідно з протоколом №71 від 12 лютого 2026 року, суть порушення полягала виключно у не проходженні ОСОБА_1 медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Натомість в оскаржуваній постанові №425 від 17 лютого 2026 року відповідач повністю змінив суть обвинувачення. У постанові зазначено, що позивач порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».
Згідно з текстом постанови, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він як військовозобов`язаний не виконав загального обов`язку і протягом 60 днів з дня набрання чинності законом не уточнив, окрім інформації про актуальний стан здоров`я, адресу проживання, номери засобів зв`язку, електронну пошту та інші персональні дані.
Отже, у протоколі особі інкримінувалося не проходження медичного огляду за спеціальним законом (для обмежено придатних), а притягнуто до відповідальності за інше діяння - не уточнення контактних та облікових даних за іншим законом (для всіх військовозобов`язаних).
Така заміна суті правопорушення та нормативно-правового обґрунтування на етапі винесення постанови є неприпустимою. Внаслідок таких дій посадової особи ТЦК та СП позивач був об`єктивно позбавлений можливості надати пояснення, заперечення чи докази на своє виправдання щодо тих звинувачень (про не уточнення даних), які йому взагалі не пред`являлися під час складання протоколу. Це свідчить про порушення фундаментального права на захист та незаконність винесеної постанови.
Крім того, відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 , який згідно даних його військового квитка був знятий з військового обліку 23 січня 2015 року, був поновлений на військовому обліку та підпадав під вимоги спеціального закону щодо проходження обов`язкового медичного огляду 
Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач допустив істотне порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів правомірності своїх дій та законності винесеної постанови.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а, в якій зазначив, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, будь-яких доказів в спростування позиції позивача не надав, не скористався своїм правом надати відзив на позов у даній справі.
Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що суб`єкт владних повноважень не подав до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в зв`язку з чим судом не встановлена наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача.
Керуючись приписами наведених норм законодавства та враховуючи, що постанова винесена з грубим порушенням процедури, а в матеріалах відсутні докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов висновку, що постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат встановлено, що позивач сплатив судовий збір у сумі 665,60 грн.
Враховуючи задоволення позову, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 205, 241-246, 250, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову №425 від 17 лютого 2026 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , згідно якої на ОСОБА_1 , накладено штраф у розмірі 17000 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 -1 КУпАП.
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .
Повний текст рішення суду виготовлено 16 лютого 2026 року

Суддя: