Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/3107/26
провадження № 2/650/3327/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого – судді Сікори О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 представник позивача ОСОБА_3 до ТЯГИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить змінити статус нерухомого майна з квартири за адерсою АДРЕСА_1 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з подальшим правом реєстрації права власності зазначеного майна в органах державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивачі є співвласниками (частка кожного 1/3, одна третя) житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 червня 1994 року, яке видано Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області.
При цьому у вказаному свідоцтві зазначено, що об`єктом нерухомого майна є квартира.
На даний час позивачі звернулися до органів державної реєстрації нерухомого майна з метою внесення відомостей про право власності на вказане майно до ДРРП, однак їм було усно відмовлено у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», а саме у технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна вказано, що квартира перебуває в одноквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 , та в ньому не містяться реквізити, які мають бути на ОНМ у вигляді квартири.
Таким чином, позивачі позбавлені можливості зареєструвати своє право власності на майно в порядку встановленому законодавством та вимушені звернутися із позовною заявою про зміну статусу житлового приміщення квартири на статус житлового будинку та визнання права власності.

Невірне зазначення статусу спричиняє складнощі в обслуговуванні будинку, окрім того позивачі не мають право здійснити добудову до будинку, та покращити свої житлові умови, так як добудова до нерухомого майна у вигляді квартири чинним законодавством заборонена.            Просять суд змінити статус нерухомого майна з квартири, на будинок з визначенням часток права спільної часткової власності.       Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивачі не можуть оформити своє право, вони змушені звернутися до суду з даним позовом. На судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. На судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнали не заперечували проти їх задоволення.           Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Позивачі є співвласниками (частка кожного 1/3, одна третя) житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 червня 1994 року, яке видано Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області. При цьому у вказаному свідоцтві зазначено, що об`єктом нерухомого майна є квартира. На даний час позивачі звернулися до органів державної реєстрації нерухомого майна з метою внесення відомостей про право власності на вказане майно до ДРРП, однак їм було усно відмовлено у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», а саме у технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна вказано, що квартира перебуває в одноквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 , та в ньому не містяться реквізити, які мають бути на ОНМ у вигляді квартири. Таким чином, позивачі позбавлені можливості зареєструвати своє право власності на майно в порядку встановленому законодавством та вимушені звернутися із позовною заявою про зміну статусу житлового приміщення квартири на статус житлового будинку та визнання права власності. Статус належного майна невірно визначено, оскільки фактично він має у своєму користуванні житловий будинок, a не квартиру, що підтверджується наступним. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 червня 1994 року, яке видано Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області зазначено що позивачі є співвласниками житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , тобто у правовстановлюючому документі зазначено нумерацію будинку та при цьому відсутня нумерація квартири. Крім того, відповідно до технічних характеристики технічного паспорту та його змісту можна дійти висновку, що вказаний ОНМ є житловим будинком, зокрема зазначено: «Квартира «№___ приміщення у комунальній квартирі, одноквартирний будинок по АДРЕСА_1 » в п 2.7 відсутні відомості про будинок в якому розташована квартира в 2.1. технічні характеристики відповідають характеристикам житлового будинку. Місце реєстрації позивачів є будинок за АДРЕСА_1 , квартирна нумерація відсутня. При цьому в домовій книзі для прописки громадян за адресою АДРЕСА_1 , зазначено про проживання в «будинку», відповідно до домової книги домоволодільцем ОСОБА_4 , третього співвласника майна. Так, головною відзнакою квартири і будинку є відособленість. Квартира розміщується у житловому блоці, де знаходиться ще декілька аналогічних приміщень. Будинок відособлений від других об`єктів нерухомості, всі комунікації, що розміщені у ньому є автономними. Інженерні системи квартир є централізованими, це стосується водопостачання, опалення, електрики. При цьому весь будинок є неділимим, у квартирі є елементи, що знаходяться у спільному користуванні. У будинку є відособлений вхід, у квартирі тільки вхідні двері. Враховуючи те, що належне позивачу нерухоме майно має всі автономні комунікації, при цьому приміщення є відособленим від других об`єктів нерухомості, а також те, що об`єкт нерухомого майна розміщений на земельній ділянці, яка є його приватною власністю з цільовим призначенням «для індивідуального будівництва), наявні господарські будівлі та споруди, встановлений статус квартири підлягає зміні на житловий будинок та відповідно визнання права власності на вказаний об`єкт. Статтею 380 ЦК України визначено поняття житлового будинку. Так житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Статтею 382 ЦК України визначено поняття квартири. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. За таких підстав можна зробити висновок, що квартира це житлове приміщення, яке складається із декількох кімнат, має окремий вхід і набір необхідних інженерних систем (опалення, каналізація, вентиляція). Розміщується у окремому блоці, де поряд розміщено ще декілька таких приміщень. Будинок - це окреме житлове приміщення, яке має окремий вхід і повний набір автономних комунікацій. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. ОСОБА_4 є рідним батьком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача 1. Після його смерті Бериславською ДНК відкрито спадкову справу №101/2001 за заявою доньки. Позивач 1 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 , осіб які мають право на обов`язкову частку у складі спадщини відсутні. Після смерті спадкодавця позивача, залишилося спадкове майно у вигляді 1/ 3 (однієї третьої) частки на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується, свідоцтвом про право власності на житло від 30 червня 1994 року, яке видано Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області. Позивач 2 не є спадкодавцем за законом у зв`язку із розлученням зі спадкодавцем, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Копії матеріалів спадкової справи позивачем було втрачено через окупацію та бойові дії, у зв`язку з чим необхідно витребувати у державного нотаріуса Карастан О.І. (Херсонська обл., Великоолександрівський р., смт. Велика Олександрівка, 74100, вул. Свободи, 143) наявні відомості про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом із цим, на даний час позивач не має можливості оформити свої спадкові права на вищевказане спадкове майно, оскільки вказана Бериславська ДНК зупинила свою діяльність на період воєнного часу, що підтверджується відповіддю Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.11.2025. Відповідно до вказаного листа, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, працівникам державних нотаріальних контор, у тому числі Бериславської держнотконтори, згідно з наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.05.2022 «Про встановлення простою», з 03.05.2022 встановлено простій, який виник не з вини працівників, до припинення обставин, що його викликали. Разом з цим, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 No 376, м. Берислав Бериславської міської територіальної громади включено до переліку територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, з 01.05.2023. Виконання обов`язків завідувача Бериславської держнотконтори на іншу державну нотаріальну контору не покладалися. Документи нотаріального діловодства та архіву Бериславської держнотконтори до Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавались. Позивач 1 на даний час вживають заходів щодо оформлення своїх спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права у зв`язку із простоєм Бериславської ДНК (зупинка діяльності), не передачею справ іншому нотаріусу або до архіву, відсутні відомості щодо збереження нотаріальної справи за час окупації. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.       Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.    Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останнім.        Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності.       Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачам, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачами в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню.        Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.          Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які на законних підставах володіють належним нерухомими майном, проте не можуть це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не заперечує проти задоволення позовних вимог.        Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачами судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 – 265, ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 представник позивача ОСОБА_3 до ТЯГИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ про визнання права власності – задовольнити.
Змінити статус нерухомого майна з квартири за адерсою АДРЕСА_1 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з подальшим правом реєстрації права власності зазначеного майна в органах державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 .
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:    __________________   О.О. Сікора