КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 376/3632/25
провадження № 33/824/2166/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Маліцького Олега Олександровича на постанову Сквирського районного суду Київської області від 03 березня 2026 року в складі судді Батовріної І. Г., у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 03 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
13.03.2026 захисник ОСОБА_1 - адвокат Маліцький О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сквирського районного суду Київської області від 03 березня 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП, зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок неналежної оцінки, з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що в рапорті від 17.11.2025 поліцейська вказала, що водію окрім огляду на місці зупинки також було запропоновано пройти огляд в найближчому медичному закладі в лікаря нарколога, від чого водій відмовився. Але відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не було, так як поліцейськими не було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі. Отже, порушено порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. 
Переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який додано до протоколу, вбачається, що працівниками поліції порушено процедуру виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. 
Огляд ОСОБА_1 не проводився. Жодних дій, які б свідчили про проведення такого огляду, працівники поліції не проводили. Поліцейським не доводилося до відома ОСОБА_1 , що він проводить таку процесуальну дію, як огляд на визначення стану сп`яніння. 
Також, з відеозаписів не вбачається складення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Час, вказаний в направленні 17.11.2025 о 00:04, не відповідає дійсності, в той період часу працівниками поліції відбувалося саме затримання особи. 
Таким чином, доданими до справи матеріалами спростовується намір працівників поліції проводити відносно ОСОБА_1 будь-які дії, передбачені ст. 266 КУпАП та відповідною інструкцією.
Поліцейський зобов`язаний поінформовати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної в статті 35 Закону України «Про національну поліцію», однак вказана вимога виконана не була. 
Оскільки працівниками поліції не було належним чином задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, яке слугувало підставою для зупинки його транспортного засобу, то всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Додана до справи постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за непред`явлення посвідчення водія не може бути підставою для зупинення транспортного засобу, так як вимога надати документи була вже після зупинки транспортного засобу. 
Порушення працівниками поліції вимог КУпАП, які покладають на них обов`язок щодо збирання доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та забезпечення саме працівниками поліції проведення огляду водія на стан сп`яніння у визначеному законом порядку, не може породжувати для водія жодних юридичних наслідків, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із допущенням порушень вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції» та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі при оформленні матеріалів провадження з боку працівників поліції. 
Також зазначає, що для ОСОБА_1 наявність посвідчення водія є способом заробітку, так як він є фермером та самостійно обробляє своїми тракторами землю, яка знаходиться в нього в оренді, зареєстрованих як ФОП, КВЕД вирощування зернових культур, має в оренді 140 га землі. Позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості здійснювати свою діяльність, а як наслідок забезпечувати свою сім`ю та себе доходом та виконувати взяті на себе договірні зобов`язання щодо оренди земельних ділянок. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Маліцький О.О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.
Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 17.11.2025 о 02:16 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 515252, відповідно до якого водій ОСОБА_1 16.11.2025 о 23:56 по вул. Космонавтів в с. Чубинці Білоцерківського району Київської області керував транспортним засобом Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До матеріалів справи було долучено відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції № 477600, 477934 та відео з реєстратора 70МАІ_D06_2453, з яких вбачається, що під час патрулювання працівниками поліції було виявлено транспортний засіб Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював нерівний рух, на звуковий сигнал не зупинився. Після того, як працівники поліції наздогнали вказаний автомобіль, останній з`їхав на узбіччя, зачепивши дерево. Після зупинки транспортного засобу його водій ОСОБА_1 намагався покинути місце події. Під час затримання водія працівниками поліції було виявлено у вказаного водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота тощо. На запитання поліцейських : «Ви що робите?»; «Ви бачили як Ви їдете?»; « Як Ви керуєте в такому стані?»; «Ставайте на ноги, як Ви можете в такому стані керувати транспортним засобом?»; «Вам потрібен юрист?», останній відповів: «Жіночка моя є». На запитання, чи погоджується він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, останній відповів, що огляд проходити не буде. На неодноразові пропозиції пройти огляд в медичному закладі у лікаря нарколога відповідав : «Для чого Ви мене забрали?»; «В мене тиск», що за своєю суттю є свідченням фактичної відмови від проходження такого огляду. 
Лікар швидкої допомоги, яка була викликана за вимогою ОСОБА_1 , повідомив про існування підозри на вживання останнім алкогольних напоїв. 
З огляду на відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та лікарем наркологом в медичному закладі, зазначення в направленні водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння дати та часу «17.11.2025 о 00:04 хв.», коли відбувалось його затримання, не є достатньою підставою для висновку про відсутність у працівників поліції наміру провести відносно вказаної особи дії, передбачені ст. 266 КУпАП та відповідною інструкцією. 
Долучений до матеріалів справи відеозапис відображає усю послідовність дій працівників поліції при виявленні адміністративного правопорушення, зафіксована на ньому інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи, та які не визнаються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на те, що огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з його відмовою, незабезпечення поліцейським доставки водія до медичного закладу та не вручення останньому письмового направлення на медичний огляд не є обставинами, що вказують на відсутність в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 665,60 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1028302.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Таким чином, ОСОБА_1 є особою, яка звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.
Суд першої інстанції зазначеного не врахував та безпідставно стягнув з останнього судовий збір в сумі 665,60 грн.
Враховуючи викладене, постанову суду в цій частині необхідно змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частин вказівку про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 665,60 грн.
В решті постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Маліцького Олега Олександровича задовольнити частково. 
Постанову Сквирського районного суду Київської області від 03 березня 2026 року про визнання ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови посилання на стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 665,60 гривень.
Віднести судовий збір за рахунок держави.
В іншій частині постанову Сквирського районного суду Київської області від 03 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк