Справа № 509/748/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року            с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.,
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 ,
Третя особа: Служба у справах дітей Овідіопольської селищної ради
про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства
Позивач просить суд: 
- визнати його батьком дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого від ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )
- до актового запису № 199 від 11.04.2013 року про народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконаного Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести відомості про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Грузії, як батька дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши: у графі «Батько» - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Грузії 
- Змінити дитині ОСОБА_3 прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та по батькові з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на час народження дитини він перебував з її матір`ю, відповідачкою по справі, у фактичних шлюбних відносинах, проживали спільно та по теперішній час проживають спільно. 28.02.2015 року між сторонами зареєстровано шлюб. Також позивач вказує, що з тих чи інших причин відповідачка не бажає звернутися до місцевого РАЦС разом з позивачем з спільною заявою внесення змін до актового запису про народження, зміну прізвища по батькові дитини та видачу нового свідоцтва про народження. Водночас як стверджує позивач, відповідачка не заперечує, що позивач є біологічним батьком їхньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивачем надано копії документів на обгрунтування своїх вимог.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року провадження у справі відкрито та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з викликом сторін з призначенням підготовчого судового засідання на 08.06.2026 року о 11:00 год. у залі судового засідання в приміщенні суду.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Від відповідачки до суду надійшла заява про визнання позову. Відповідачка зазначила, що вона повністю визнає вказаний позов та просить суд задовольнити його в повному обсязі. Крім того, в своїй заяві відповідачка вказує, що ОСОБА_1 є біологічним батьком нашого сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знаходимся у шлюбі, який зареєстрований 28.02.2015 року Відділом ДРАЦС в Приморському районі м. Одеси і проживаємо разом. До заяви про визнання позову відповідачка додала спільні сімейні фото, копію свідоцтва про народження дитини, копію свідоцтва про своє народження та копію свідоцтва про шлюб.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі проживали спільно без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син. Записи в Книзі реєстрації народжень зроблені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, яка встановлює, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З копії свідоцтва про народження дитини встановлено, що у сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, з копії свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 28 лютого 2015 року Відділом ДРАЦС у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. 
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. 
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. 
У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц Верховний Суд дійшов висновку, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
При цьому в якості доказів батьківства можуть розглядатися різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме позивач (Постанову Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з частиною дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. 
Судове провадження стосовно визнання батьківства або його оспорювання стосується приватного життя чоловіка, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
Приймаючи до уваги заяву відповідачки про визнання позову, а також у сукупності усі докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. 
Керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства задовольнити повністю.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Грузії, уродженця міста Тбілісі, Грузія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати батьком дитини — ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого від ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
До актового запису № 199 від 11.04.2013 року про народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконаного Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести відомості про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Грузії, як батька дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши: у графі «Батько» - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Грузії 
Змінити дитині ОСОБА_3 прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та по батькові з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після розгляду справи апеляційним судом і прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя:           А.І.Бочаров