КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/2127/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 367/11729/25

14 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лазорко Романа Йосифовича на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:    АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 06 березня 2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Лазорко Роман Йосифович подав апеляційну скаргу в якій просив суд постанову Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю  в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того в апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку для подання апеляційної скарги на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року.
В обгрунтування доводів клопотання про поновлення строку зазначає, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення 02.02.2026 року у справі  № 367/11729/25, ОСОБА_1 , був в судовому засіданні, але жодного рішення під час судового засідання не було проголошено, ОСОБА_1 було  повідомлено, що коли буде прийнято рішення по даній справі,  то його повідомить належним чином. Крім того, під час судового засідання, він -представник ОСОБА_1 , адвокат  Лазорко Р.Й., участі не приймав, а в судовому засіданні був присутній сам  ОСОБА_1 , якому не було повідомлено жодного рішення по даній справі.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Ірпінського міського суду Київської області від 02.02.2026 року по справі № 367/11729/25 була внесена в реєстр тільки 09.02.2026 року, а отже жодним чином ОСОБА_1 , раніше 09.02.2026 року не зміг отримати дану постанову та ознайомитися з нею. Дана постанова була йому надіслана через «Електронний суд» 13.02.2026 року, а первісну апеляційну скаргу ним було подано до суду 12.02.2026 року, що підтверджується скріншотом електронної пошти.
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 , копії оскаржуваної постанови після її винесення, як і не містять відомостей про її направлення засобами поштового чи електронного зв`язку на адреси ОСОБА_1 та захисника, а тому доводи про невручення їм копії оскаржуваної постанови є обґрунтованими і наявні правові підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги у даній справі.
За положенням ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2026 року Ірпінським міським судом Київської області була ухвалена оскаржувана постанова.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року була надіслана судом до реєстру: 05.02.2026 року. Зареєстрована в реєстрі: 06.02.2026 року. Забезпечено надання загального доступу: 09.02.2026 року.
В матеріалах справи відсутні докази вручення копії оскаржуваної постанови особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .
Як вбачається із довідки про доставку електронного документа копія постанови від 02.02.2026 року у справі № 367/11729/25 була надіслана в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» захиснику ОСОБА_1 - адвокату Лазорко Р.Й. та доставлена 13.02.2026 року о 16: 53год.
Вперше апеляційна скарга на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року була подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Лазорко Романом Йосифовичем 12.02.2026 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 березня 2026 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лазорка Романа Йосифовича про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено, повернутоапеляційну скаргу особі, яка її подала.
Підставою для повернення апеляційної скарги зазначенонеповажність та необгрунтованість доводів щодо підстав пропуску строку.
Вдруге апеляційна скарга на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року була подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Лазорко Романом Йосифовичем 06.03.2026 року.
Проаналізувавши матеріали справи та наявні докази, оцінивши доводи клопотання про поновлення строку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року слід визнати поважними та поновити вказаний строк.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова не відповідає матеріалам та обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.
Зазначає, що відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення, однак вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повному обсязі. 
Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП зроблений на  припущеннях, а не на  належних доказах, оскільки суддею зазначено, що  ОСОБА_1 відходить від  дверей автомобіля зі сторони водія, що є підтвердженням управління ним транспортним засобом. Проте, такий висновок суду першої інстанції не відповідає реальним обставинам події, яка мала місце під час складання протоколу, не відповідає вимогам процесуального та матеріального права, з огляду на наступне. 
Коли ОСОБА_1  підходив до свого автомобіля,  до нього підійшли працівники поліції та повідомили йому, що він припаркував свій автомобіль у невстановленому місці, на що останній повідомив, що автомобілем він не керував, а керувала його дружина ОСОБА_2 . Це також підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, наданого працівниками поліції, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 підходить до свого автомобіля, але ним не керує.
Зазначає, що з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, який прибув на місце події вбачається, що на проїзній частині дороги знаходиться припаркований автомобіль «FIAT» днз. НОМЕР_1 , в автомобілі двигун не працював та були вимкнені приладиосвітлення, поряд з автомобілем знаходяться ОСОБА_1 та ще один чоловік. На запитання поліцейського ОСОБА_1 пояснив, що не має при собі посвідчення водія та документів на автомобіль, оскільки автомобілем не керував, після чого працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці на приладі «Драгер» або пройти даний огляд в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився з тих підстав, що автомобілем він не керував.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами. Під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
Отже, керуванням транспортним засобом є виконання певною особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. 
Вважає, що підписана ОСОБА_1 заява про визнання ним вини у вчиненні адмінпорушення була здійснена ним під психологічним тиском працівників поліції, оскільки останні погрожували, що конфіскують даний транспортний засіб та пред`являли йому безпідставне звинувачення в керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомляв, що даним транспортним засобом не керував.
Звертає увагу суду, що жодного доказу на підтвердження обставин, які вказують на керування ОСОБА_1 автомобілем «FIAT» дердавний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Свято-Покровська, в сел. Гостомель, 30.09.2025 року, близько 15:49 годин, до протоколу не долучено, зокрема, відсутні показання свідків, дані відеозапису з камери поліцейського, інші документи, які б вказували, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був водієм транспортного засобу. Дані долученого відеозапису також не спростовують пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем.
Зазначає, що із наявних у справі матеріалів не має жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 , своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Навпаки, він на час спілкування з інспекторами поліції не був водієм, на нього не поширювались обов`язки, передбачені п. 2.5 ПДР України.
Вважає, що висновок суду першої інстанції по даній справі базується на припущеннях, а не на належних доказах, є порушенням вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.
Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду справи прокуратура повідомлена у встановленому законом порядку, участь свого представника в судовому засіданні прокуратура не забезпечила, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника прокуратури. 
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується, а доводи сторони захисту спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.09.2025 року, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, актом прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для зберігання від 30.09.2025 року, відеозаписом події з боді камер поліцейських.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно протоколу серії ЕПР 1№ 469550, складеного інспектором відділу поліції №2 (м. Ірпінь) Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Биля В.В., 30.09.2025 року, о 15:49 год., селище Гостомель, вул. Святопокровська (Леніна) 246, ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота на відстані, виражене тремтіння пальців рук, хитка хода. Від усіх форм та методів обстеження, в тому числі на місці зупинки за допомогою авлкотестеру Drager, на предмет вживання алкогольних напоїв водій відмовився, що зафіксовано на технічномувідеозаписі, а саме бодікамері 855466.Від керування відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу до майданчику тимчасового затримання. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу додані: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КЛПУ м. Буча, заяви ОСОБА_1 , акт прийняття-передачі тимчасово затриманого  транспортного засобу для зберігання від 30.09.2025 року., копія постанови серії ЕНА №5837681, відеозапис з портативного реєстратора.
Дослідивши вказані докази суд встановив наступне.
З наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 направляється до КЛПУ м. Буча для проходження огляду на стан сп`яніння так як у нього виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Огляд не проводився. На направленні мітиться напис зроблений ОСОБА_1 : « От наркології відмовляюсь».
Із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що у водія були виявлені ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя.Від огляду відмовився.
Згідно заяви ОСОБА_1  останній просить провести розгляд справи згідно протоколу серії ЕПР 1 № 469550 від 30.09.2025 року за ст. 130 КУпАП без його участі. Вину у вчинення правопорушення визнає у повному обсязі та зобов`язується сплатити штраф.
Із акту прийняття-передачі тимчасово затриманого засобу для зберігання від 30.09.2025 року вбачається, що 30.09.2025 року, о 16 год. 20 хв., с. Гостомель інспектором СРПП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції було тимчасово затримано транспортний засіб марки Fiat модель Tipo, номерний знак НОМЕР_1 . 
Із постанови серії ЕНА № 5837681 від 30.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що 30.09.2025 року, о 15:49 год., селище Гостомель, вул. Святопокровська (Леніна) 246, водій керував автомобілем Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не був пристебнутий ременем безпеки та автомобіль мав технічні несправності, а саме: тріщина лобового скла в зоні роботи склоочисників перевищувала 50 мм. Даний транспортний засіб не відповідає вимогам ДСТУ 3649 від 1997 року. Водій також не мав при собі поліс обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.Чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР.Прийняте по справі рішення -штраф у розмірі 3 400 грн.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст.256 КУпАП судом, не встановлено.
В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються іншими наявними у матеріалах справи доказами.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.4 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, є підставою для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП.
З долученого до матеріалів справи в якості доказу відеозапису події з портативної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції, рухаючись службовим авто зупинилися. Під час того, як поліцейський виходив із авто, камерою зафіксовано, як чоловік із авто попереду відійшов від передніх дверей автомобвіля зі сторони водія та направився до патрульних. 
Поліцейський представився та попросив документи у водія, на що водій сказав, щоб йому дали 15 хв він приїде і все надасть (час на відео 15:31:51).
Працівник поліції повідомив, що відносно водія буде складено постанову за ч.1 ст. 121 КУпАП тріщина на лобовому склі (час на відео 15:32:17).
Водій повідомив що посвідчення водія в   Д АІ (час на відео 15:33:43). Під час розмови водія з працівниками поліції було з`ясовано, що водій не позбавлений права керування, однак дія посвідчення закінчилась, а водій заново не перездав екзамен та не отримав права.
На запитання працівника поліції, що вчора вживав, водій сказав «віскарь» (час на відео 15:34:47).
Поліцейський повідомив, що відчуває у ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота та запропонував йому на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на приладі Драгер, або проїхати у медичний заклад, на що водій повідомив, що ні, навіщо, та погоджується із поліцейськими ( час на відео 15:34:55-15:35:51). 
На повторне запитання, чи проїде водій до медичного закладу для проходження огляду, він також відмовився (час на відео 15:36:33).
Поліцейський повідомив, що відносно водія буде складено протокол за ст. 130 КУпАП (час на відео 15:36:40).
На запитання поліцейського чи є у нього страховий поліс,  ОСОБА_1 зазначив, що немає (час на відео 15:36:56).
Під час розмови водій зазначив, що випив 0,7 віскі (час на відео 15:41:21). Окрім того повідомив, що встав в 3 годині ночі та ще випив.
Поліцейський ще раз пропонує  ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу,  на що  останній повідомляє, що із поліцейськими погоджується і сенсу їхати немає ( час на відео 15:51:41).
Працівник поліції повідомив водія що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову пройти огляд в медичному закладі та на місці зупинки, водій повідомив, що він зрозумів (час на відео 15:53:13). 
Водія було ознайомлено із постановою серії ЕНА №5837681 та видано її копію ( час на відео 15:54:55).
Поліцейськими було роз`ясненоОСОБА_1 його права, ознайомлено із протоколом серії ЕПР 1№ 469550 та видано його копію ( час на відео 16:16:30-16:18:50).
Працівники поліції повідомили, що транспортний засіб буде поміщено на штраф майданчик.
Аналіз вказаних відеозаписів, що були долучені як докази до матеріалів справи, свідчить про те, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у запропонований працівником поліції спосіб на місці зупинки або у лікаря нарколога повністю підтверджується встановленими суддею суду першої інстанції обставинами справи про адміністративне правопорушення та знайшов своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом. Така відмова була зафіксована на бодікамеру працівника поліції, час на відео 15:35:51 та 15:51:41.
При цьому, суд зауважує, що вимога поліцейського про необхідність проходження водієм ОСОБА_1  огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття. На відеозаписі відображено чітку відмову  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 на відеозаписі жодного разу не зазначив, що він не керував транспортним засобом. 
При цьому, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 зобов`язаний був виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати, передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду водія ОСОБА_1 . 
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. 
Відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Усім зазначеним доказам, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №469550, направленню на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.09.2025 року, Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, акту прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для зберігання від 30.09.2025 року, постанові серії ЕНА №5837681, відеозапису, суд першої інстанції надав належну оцінку та  прийшов до вірного та обгрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо того, що висновок суду першої інстанції по даній справі базується на припущеннях, а не на належних доказах, є порушенням вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин, не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на наявних у справі доказах та відповідають вимогам закону.
Посилання апелянта на те, що відсутній факт керування ОСОБА_1  транспортним засобом, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказане спростовується сукупністю доказів, що були досліджені судом.
Як вбачається із відеозапису із нагрудної камери працівника поліції протягом усього спілкування з водієм ОСОБА_1 та складання адміністративних матеріалівним не запечувався факт керування даним транспортним засобом, ОСОБА_1 не повідомляв, що за кермом був хтось інший.
Окрім того, бодікамерою працівника поліції зафіксовано як працівники поліції, рухаючись службовим авто зупинилися. Під час того, як поліцейський виходив із авто, камерою зафіксовано, як чоловік із авто попереду відійшов від передніх дверей автомобіля зі сторони водія та направився до патрульних.
Також факт керування підтверджується постановою серії ЕНА № 5837681 від 30.09.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, з якої вбачається, що 30.09.2025 року, о 15:49 год. селище Гостомель, вул. Святопокровська (Леніна) 246, водій керував автомобілем Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не був пристебнутий ременем безпеки та автомобіль мав технічні несправності, а саме тріщина  лобового скла в зоні роботи склоочисників перевищувала 50 мм. Даний транспортний засіб не відповідає вимогам ДСТУ 3649 від 1997 року, Водій також не мав при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.Чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР.Прийняте у справі рішення -штраф у розмірі 3 400 грн.
В матеріалах справи відсутні докази оскарження  ОСОБА_1 даної постанови.
Сукупність таких доказів дає суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 30.09.2025 року о 15:49 керував транспортним засобом Fiat, державний номерний знак НОМЕР_1 , та на про позицію поліцейського пройти огляд у встановленому законом порядку відмовився.
Посилання захисника на те що,підійшовши поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 припаркував свій автомобіль у невстановленому місці, на що останній повідомив, що автомобілем не керував, а керувала його дружина ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження та спростовуються відеозаписом із нагрудної камери, на якій чітко зафіксовано як водій  ОСОБА_1 ,  відійшовши від передніх водійських дверей сам направився до поліцейських, які не повідомляли йому про порушення правил паркування та він не повідомляв їм що за кермом даного автомобіля  була  його дружина. 
Суд звертає увагуна те,що інших людей біля вказаного автомобіля на відео не зафіксовано.
Окрім того, під час усього спілкування водія та працівників поліції ОСОБА_1 погоджувався із діями поліцейських.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного перегляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Лазорко Романа Йосифовича.
Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Лазорко Роману Йосифовичу строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лазорко Романа Йосифовича залишити без задоволення.
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 02 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: