печерський районний суд міста києва

Справа № 757/34989/25-ц 
пр. 2-4694/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Новака Р.В.,
при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,
справа № 757/34989/25-ц
сторони:
позивач - АТ «Сенс Банк»
відповідач - ОСОБА_1 
предмет та підстави позову - стягнення заборгованості за кредитним договором
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 183741,52 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 112678,36 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 71063,16 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов`язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків.
28.07.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеною сумою заборгованості. Крім того, зазначав про застосування строку позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором був 02.03.2022, тому строк позовної давності закінчився 02.03.2025. Факт укладення договору відповідачем не заперечується, однак останній вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що: у наданому договорі (02.02.2017) відсутній графік платежів, немає додатків або змін до договору, що враховують форс-мажорні обставини, включно з воєнним станом, виписка банку не містить детального розрахунку боргу, нараховані відсотки не підтверджені тарифами чи умовами договору, не враховано правові послаблення для боржників під час воєнного стану. Щодо вимоги позивача про сплату від 21.04.2025, то згідно з поштовою квитанцією вона була надіслана лише 26.04.2025, тобто після спливу трирічного строку з моменту припинення платежів; вимога не містить доказів її отримання відповідачем (немає повідомлення, підпису чи іншого підтвердження); відповідач не вчиняв жодних дій у відповідь, що могли б свідчити про визнання боргу; Такий документ не може бути підставою для зміни або переривання строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України та позиції Верховного Суду (справи №522/419/17, №310/1730/19). Також відповідач зазначав про послаблення для боржників під час воєнного стану (після 24.02.2022): мораторій на штрафи, пеню та агресивне стягнення; можливість відстрочення виплат (кредитні канікули); обмеження примусового стягнення єдиного житла; заборона підвищення ставок без письмової згоди.
Ухвалою суду від 29.07.2025 у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
06.10.2025 представник позивача - Кізко Л.С. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та задовольнити позов у повному обсязі. Зазначала, що відповідачем визнається факт укладення кредитного договору у відзиві. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 183741,52 грн, з яких: 112678,36 грн - прострочене тіло кредиту, 71063,16 грн - відсотки за користування кредитом. В матеріалах справи містяться всі докази які підтверджують факт видачі/використання котів та детальний розрахунок заборгованості. Щодо клопотання про застосування строку позовної давності - в анкеті-заяві про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа Банк» сторонами п. 2.1.17 відповідачем надано згоду на те що позовна давність за спорами що виникають із Договору в тому числі з будь якої Угоди про використання продуктів банку становить 50 років. Також, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
07.10.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву по недійсність положення про 50-річний строк позовної давності, неправомірність посилання на воєнний стан, відсутність переривання строку позовної давності та просив визнати строк позовної давності таким, що сплив. Сума заявленої заборгованості, включаючи нараховані відсотки у розмірі 71063,16 грн, є необґрунтованою. Позивач не надав детального розрахунку відсотків, не підтвердив нарахування чинними тарифами або умовами кредитного договору. Крім того, з 24.02.2022 діє режим воєнного стану, що відповідно до спеціальних законів обмежує нарахування штрафів, пені та підвищених процентів. Позивач також не врахував дію Постанови НБУ № 18 від 24.02.2022 щодо мораторію на стягнення боргів у зв`язку з бойовими діями. Таким чином, заявлена сума підлягає перевірці, а в частині нарахованих процентів - повному запереченню. Також відповідачем було подано заяву про розгляд справи без його участі.
10.10.2025 представник позивача - Кізко Л.С. подала до суду клопотання щодо застосування строку позовної давності, в якому зазначала, що здійснена законодавцем прив`язка продовження строків позовної давності та зупинення їх перебігу до строку дії карантину та воєнного стану є безумовною, а тому наявності жодних додаткових обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, доказувати та оцінювати не потрібно (тобто суди не повинні оцінювати, чи вплинув карантин на особу, чи мала вона реальну можливість подати позов навіть попри карантин тощо). За таких обставин, строк позовної давності позивачем не пропущений.
10.10.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
30.10.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання-пояснення на клопотання АТ «Сенс Банк».
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи містяться заяви представника позивача та відповідач про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин суд визнав можливим проводити розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, 02.02.2017 між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - «Максимум»; ліміт кредитної лінії - у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка - 39.99 % річних; тип процентної ставки - фіксована; тим картки - MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
З копії довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум», підписаної відповідачем, містяться аналогічні умови кредитування, в тому числі, зазначений строк кредитування -12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлюваної кредитної лінії. Власним підписом ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
АТ «Альфа-Банк» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору.
Позичальник - відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 183741,52 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 112678,36 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 71063,16 грн.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитом порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.
Оскільки відповідач припинив виконання зобов`язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов кредитного договору, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку.
Заборгованість за кредитним договором розрахована банком у відповідності з умовами кредитного договору, а тому суд вважає його належним і допустимим доказом розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором та покладає в обґрунтування свого рішення.
Водночас суд враховує, що ОСОБА_1 подано заяву про застосування строку позовної давності, сплив якої відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові.
Даючи оцінку доводам представника відповідача про сплив позовної давності, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Так, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.
Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача стосовно застосування строків позовної давності, з наступних підстав.
Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України був встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25.03.2020 № 338, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928).
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25.03.2020 № 338 та від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.06.2023.
Отже, починаючи з 12.03.2020 строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017 та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Суд зазначає, що з 12.03.2020 (дата початку карантину) і до 30.06.2023 (останній день карантину) перебіг позовної давності був зупинений.
Відповідно до приписів п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки позовної давності продовжуються на строк дії зазначеного стану.
Окрім того, ЗУ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 внесено наступні зміни до п 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами) в Україні воєнний стан діє з 24.02.2022 до 03.02.2026.
Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в межах встановленого цивільним законодавством строку, а саме 24.07.2025, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача стосовно пропуску строку позовної давності, а відтак підстав для їх застосування не вбачається.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 183741,52 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам процесуального законодавства (ст. ст. 134, 137 ЦПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Усупереч вимогам ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АО «СмартЛекс», та докази їх оплати позивачем.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність відмовити АТ «Сенс Банк» у компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, з відповідача на користь позивача компенсації підлягає судовий збір у сумі 2422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись стст. 509, 525, 526, 530, 551, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, стст. 4, 5, 7, 12, 13, 76-80, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 02.02.2017 в розмірі 183741 (сто вісімдесят три тисячі сімсот сорок одна) грн 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Позивач: акціонерне товариство «Сенс Банк», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 

Суддя Р.В. Новак