КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року м. Київ №320/52965/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ві щодо відмови в розрахунку з 08.07.2024 ОСОБА_1 пенсію державного службовця з врахуванням довідок про заробітну плату від 03.07.2024 року № 19/01-21 та №21/01-21;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати з 08.07.202 ОСОБА_1 пенсію державного службовця зарахувавши довідки про заробітну плату від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає 08.07.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII. Для призначення пенсії позивач надала довідку від 03.07.2024 №19/01-21 про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку від 03.07.2024 №21/01-21 про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією. Зазначені довідки були видані Центральним державним архівом-музеєм літератури і мистецтва України за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, яка діяла на момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію. Відмова відповідача врахувати зазначені довідки мотивована прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, яка набрала чинності після звернення позивача із заявою про переведення на пенсію. Позивач вважає, що відповідач неправомірно застосував до спірних правовідносин нормативно-правовий акт, який не діяв на момент виникнення права на пенсію та подання відповідної заяви. Оскільки з усіх виплат, зазначених у довідках, були сплачені страхові внески (єдиний соціальний внесок), такі виплати повинні враховуватись при визначенні розміру пенсії державного службовця. Враховуючи наявність у позивача необхідного стажу державної служби та страхового стажу, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування довідок від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21 і зобов`язати відповідача здійснити переведення на пенсію державного службовця з урахуванням зазначених довідок.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. 
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Судом встановлено, що позивач має необхідний стаж державної служби та реалізувала право на переведення на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.
03.07.2024 Центральним державним архівом-музеєм літератури і мистецтва України були видані довідки для призначення пенсії державного службовця.
Зокрема, довідкою №19/01-21 від 03.07.2024 про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) підтверджено, що позивач працювала в Центральному державному архіві-музеї літератури і мистецтва України на посаді начальника відділу забезпечення збереженості документів.
Зазначеною довідкою визначено розмір заробітної плати станом на липень 2024 року, а саме: посадовий оклад – 17 285,00 грн; надбавка за ранг (3 ранг) – 800,00 грн; надбавка за вислугу років (30 %) за стаж державної служби 21 рік 5 місяців 30 днів – 5 185,50 грн. Загальний розмір заробітної плати становив 23 270,50 грн. 
У довідці зазначено, що на всі види оплати праці, включені до неї, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Також 03.07.2024 Центральним державним архівом-музеєм літератури і мистецтва України видано довідку №21/01-21 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією.
Зазначена довідка охоплює період з 01.06.2019 по 30.06.2024 та містить відомості про надбавку за інтенсивність праці, премії, матеріальну допомогу, індексацію заробітної плати та інші виплати.
З довідки вбачається, що загальна сума надбавки за інтенсивність праці за відповідний період становила 669 420,45 грн, сума премій – 111 520,07 грн, сума інших виплат – 245 207,80 грн.
Крім того, у довідці зазначено, що позивачу нараховувалась грошова допомога відповідно до статті 57 Закону України «Про державну службу» №889-VIII та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань відповідно до статті 54 цього Закону.
У довідці також відображено суми індексації заробітної плати, нарахованої відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зазначені довідки були оформлені відповідно до форм, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.
08.07.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення на пенсію державного службовця та подала зазначені довідки для визначення розміру пенсії.
На момент подання заяви та довідок діяли форми документів, затверджені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.
12.07.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», якою внесено зміни до Порядку призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622.
У подальшому представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з адвокатським запитом від 01.11.2024 щодо причин неврахування поданих довідок.
Листом від 06.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що довідки від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21 не були враховані при призначенні пенсії державного службовця.
Підставою для такого рішення відповідач зазначив набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 та невідповідність наданих довідок формам, передбаченим оновленим Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб.
У листі відповідач також зазначив, що довідки видані Центральним державним архівом-музеєм літератури і мистецтва України не відповідають формам, визначеним додатками 1 та 2 до пункту 4-1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 у редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №823.
У зв`язку з цим Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до відповідної установи з проханням надати нові довідки за оновленими формами.
Не погоджуючись із неврахуванням довідок від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21 при визначенні розміру пенсії державного службовця, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом, вважаючи, що відповідач безпідставно застосував нормативно-правовий акт, який набрав чинності після подання заяви про переведення на пенсію, та неправомірно відмовився врахувати документи, оформлені відповідно до законодавства, чинного на момент звернення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).
За змістом ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За змістом ч.1 ст.37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, за наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17.
Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
За змістом абзацу 6 пункту 4 Порядку № 622 за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Постановою Правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017 №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/300048 (далі Постанова №1-3), затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а саме:
1) форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
2) форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
3) форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу Центральним державним архів-музеєм літератури і мистецтва України видано:
- довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 03.07.2024 №19/01-21 на суму 23270 грн.,
- довідку про складові зпробітної плати для призначення пенсії державного служюовця (за будь-які 60 календарниї місяців роботи підряд перед зверненням за ппенсією) від 03.07.2024 №21/01-21. 
Такі довідки відповідають формі довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затвердженим Постановою №1-3 та відображають складові заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за спеціальне звання; надбавка за вислугу років, та особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Вказане зумовлює висновок суду, що вищевказані довідки повинні братися відповідачем до уваги при призначенні та розрахунку розміру пенсії позивача відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.
Судом також встановлено, що 08.07.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення на пенсію державного службовця та надала довідки від 03.07.2024 №19/01-21 і №21/01-21, видані Центральним державним архівом-музеєм літератури і мистецтва України.
На момент видачі зазначених довідок та звернення позивача із заявою про призначення пенсії діяли форми довідок, затверджені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3. Будь-яких зауважень щодо змісту довідок, достовірності відображених у них відомостей, правильності обчислення складових заробітної плати або наявності необхідного стажу державної служби відповідачем не наведено.
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.11.2024, єдиною підставою для неврахування зазначених довідок стало посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, якою внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб та змінено форми відповідних довідок.
Водночас суд звертає увагу, що постанова Кабінету Міністрів України №823 була прийнята 12.07.2024, тобто після видачі довідок позивачу та після її звернення із заявою про переведення на пенсію державного службовця. Отже, на момент виникнення спірних правовідносин позивач діяла відповідно до вимог законодавства, чинного на той час, а надані нею документи відповідали встановленій формі та порядку їх оформлення.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача із заявою від 08.07.2024 про переведення на пенсію державного службовця довідки Центрального державного архіву-музею літератури і мистецтва України від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21 були оформлені відповідно до вимог законодавства, чинного на дату їх видачі та подання до органу Пенсійного фонду України.
При цьому суд враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, на невідповідність вимогам якої послався відповідач, була прийнята після видачі зазначених довідок та після звернення позивача із заявою про переведення на пенсію державного службовця. Відтак наведені відповідачем обставини не могли бути підставою для неврахування поданих позивачем документів при розгляді її заяви.
Суд також зазначає, що відповідачем не наведено жодних зауважень щодо достовірності відомостей, зазначених у довідках від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21, правильності проведених у них розрахунків або повноважень органу, який їх видав. Фактично єдиною підставою для їх неврахування стало посилання на зміну нормативного регулювання після виникнення спірних правовідносин.
За таких обставин суд доходить висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування довідок Центрального державного архіву-музею літератури і мистецтва України від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21 при розгляді заяви позивача від 08.07.2024 про переведення на пенсію державного службовця не ґрунтуються на вимогах закону та є протиправними.
Разом з тим суд зазначає, що визначення конкретного розміру пенсії, оцінка всіх документів, необхідних для її призначення, а також прийняття рішення за результатами розгляду заяви належать до виключної компетенції органу Пенсійного фонду України. Тому належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є не безпосереднє визначення судом розміру пенсії чи її призначення, а зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування довідок Центрального державного архіву-музею літератури і мистецтва України від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21 при розгляді заяви ОСОБА_1 від 08.07.2024 про переведення на пенсію державного службовця та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути зазначену заяву відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування довідок Центрального державного архіву-музею літератури і мистецтва України від 03.07.2024 №19/01-21 та №21/01-21 при розгляді заяви ОСОБА_1 від 08.07.2024 про переведення на пенсію державного службовця. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ЄДРПОУ – 42098368, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 08.07.2024 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ЄДРПОУ – 42098368, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053). 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.