Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 р. Справа № 465/11855/25

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Тренич А.Г.
за участю секретаря судового засідання Николайчук З.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заліщики в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №920773844 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». На підставі вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2000,00 до 50000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Строк дії договору становить 5 років. Згідно із Розрахунком заборгованості позичальником за строк дії договору використано кредитний ліміт (отримано кошти) у розмірі 10000,00 грн.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 із подальшим укладенням додаткових угод до даного договору, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги за Договором кредитної лінії №920773844 від 27.08.2021 року.
02.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, відповідно до умов якого ТОВ «Свеа Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №920773844 від 27.08.2021 року.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Договором кредитної лінії №920773844 від 27.08.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на час заявлення позову становить 70393,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 60393,00 грн. - заборгованість за відсотками. 
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором кредитної лінії №920773844 від 27.08.2021 року в розмірі 70393,00 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. 
Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 30.03.2026 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням викликом сторін.
Позивач не делегував свого представника в судове засідання, в позовній заяві просить розглянути справу без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився. 
Представник відповідача, адвокат Кульгавець С.М. подав клопотання (вх. №2945), в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності відповідача. Проти задоволення позовних вимог позивача заперечують та просять відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №920773844 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Договір кредитної лінії №920773844 від 27.08.2021 року підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 575BGQW6, який йому було відправлено на номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до п.1.1 Договору, на умовах, встановлених Договором, кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2000,00 до 50000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. 
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У разі якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії Договору жодна з сторін не повідомить іншу сторону про бажання розірвати Договір, його дія продовжується кожен раз на той самий строк, але не більші ніж три рази (п.1.7. Договору).
Позичальник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів після закінчення кожного календарного місяця дії Договору (далі - «Пільговий період»), оплатити всі фактично нараховані протягом попереднього календарного місяця проценти за користування Кредитом (далі - «Обов`язковий платіж»). У разі закінчення чи дострокового припинення Договору, Позичальник сплачує всі фактично нараховані проценти не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) календарних днів від дати закінчення строку дії Договору чи його дострокового припинення. (п.1.8. Договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику (здійснення першого та наступних Траншів) та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах:
- або 730 % (сімсот тридцять відсотків) річних від суми наданого кредиту, що становить 2 % (два відсотка) за кожен день користування кредитом (далі - «Базова процентна ставка»); - або 361,35 % (триста шістдесят одна ціла тридцять п`ять сотих відсотка) річних від суми наданого кредиту, що становить 0,99 % (нуль цілих дев`яносто дев`ять сотих відсотка) за кожен день користування кредитом (далі - «Дисконтна процентна ставка»), у разі якщо позичальником здійснено Обов`язковий платіж за попередній місяць. На період від дати отримання першого Траншу за Договором до останнього дня місяця в якому отриманий перший Транш за договором нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 178,85 % (сто сімдесят вісім цілих вісімдесят п`ять сотих відсотка) річних від суми наданого кредиту, що становить 0,49 % (нуль цілих сорок дев`ять сотих відсотка) за кожен день користування кредитом. 
27.08.2021 року відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту продукту «ВЕОКАРД» до Договору №920773844 від 27.08.2021 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №920773844 від 27.08.2021 року становить 70393,00 грн.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
31.12.2020 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №26, якою текст договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено в новій редакції.
31.12.2021 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року.
31.12.2022 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №37, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року.
31.12.2023 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, якою внесли зміни до п.8.2 Договору, доповнили Договір п.10.11, викладено розділ 3 Договору у новій редакції та продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №237 від 27.06.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 70393,00 грн.
02.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити (передати) факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядки та строки встановлені договором.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 02.05.2024 року до Договору факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 від 02.05.2024 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 70393,00 грн.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Договором кредитної лінії №920773844 від 27.08.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 70393,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 60393,00 - заборгованість за відсотками.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).
В частині 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.
Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
В пункті 1 частини 1 статті 512 ЦК України, унормовано, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з статтею 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Згідно з статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судова практика у кредитних правовідносинах, стягненні заборгованості за договорами займу дотримується позиції щодо необхідності наявності доказів щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику. Обов`язковою умовою для прийняття позитивного для кредитора рішення є надання останнім документу, який підтверджує вказаний факт.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2021 року у справі №278/2177/15-ц, заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором. У даній справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду лише докази щодо укладення договору, при цьому не зазначив щодо наявності у позивача, або іншої особи оригіналів письмових, або електронних доказів, які підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів, заборгованості.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18, наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано.
З долучених до позовної заяви письмових доказів, що надані позивачем в обґрунтування позову, відсутні відповідні платіжні документи чи належним чином завірені їх копії на підтвердження тих обставин, що відповідачу були перераховані грошові кошти згідно з Договором кредитної лінії №920773844 від 27.08.2021 року, а самі лише розрахунки заборгованості, додані до позовної заяви, не можуть бути єдиними, достатніми та беззаперечними доказами отримання відповідачем від первісного кредитора грошових коштів відповідно до Договору №920773844 від 27.08.2021 року. Відтак посилання позивача на надання відповідачеві грошових коштів є безпідставними та не підтверджено належними доказами.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч.2 ст.13 ЦПК України це не є обов`язком суду. Окрім того, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом покладається на позивача. Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини.
Також позивач не використав своє процесуальне право про отримання вказаної інформації, що складає банківську таємницю, у порядку витребування доказів у справі.
Надані позивачем документи, які містять інформацію про розмір заборгованості ОСОБА_1 , не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операції в його інтересах.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому кожна з них несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми, тобто такими, які дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до правил доказування у цивільному процесі лише посилання на факти, без їх доведення належними та допустимими доказами, не може бути підставою для задоволення заяви.
За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
У силу приписів ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна заява залишена без задоволення, відсутні підстави для відшкодування судових витрат.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження: м.Київ, вул.Іллінська, буд.8, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 04 червня 2026 року. 

Суддя А.Г. ТРЕНИЧ