Справа № 524/15227/25 
провадження 2/527/448/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 травня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Свістєльнік Ю.М.,
за участю секретаря – Мороз Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко Андрія Миколайовича про оскарження нотаріальної дії та зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко Андрія Миколайовича про оскарження нотаріальної дії та зобов`язати вчинити дії, згідно якого просила суд: скасувати всі видані приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко А.М. свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у спадковій справі №69098883 номер у нотаріуса №09/2022 від 07.02.2022 року та внести відповідні зміни до реєстрів; зобов`язати нотаріуса зупинити вчинення нотаріальних дій та реєстрацію прав до вирішення справи №527/3393/24 Глобинським районним судом Полтавської області щодо оскарження заповіту ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог вказала, що приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко Андрієм Миколайовичем було заведено спадкову справу №09/2022, зареєстровану в реєстрі за №164 на підставі її заяви про прийняття спадщини після її, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , бабусі ОСОБА_2 , яка була матір`ю її, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька ОСОБА_4 . 
Після відкриття вказаної спадкової справи до вказаного нотаріуса звернулась ОСОБА_3 із заповітом, складеним померлою ОСОБА_2 на її ім`я. 
Однак ОСОБА_3 була для померлої ОСОБА_2 сторонньою людиною, а все своє майно ОСОБА_2 хотіла залишити єдиному живому сину ОСОБА_5 . З цієї причини вона звернулась до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 02.12.2024 року відкрито провадження по справі №527/3393/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. 
Однак, приватний нотаріус Доценко А.М. незважаючи на заяву позивача, протиправно видав свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , оскільки був зобов`язаний зупинити вчинення нотаріальних дій до вирішення цивільної справи №527/3393/24, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.12.2025 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 направлено для розгляду за підсудністю до Глобинського районного суду Полтавської області.
Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 26.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 
24.02.2026 року до суду на виконання вимог ухвали від 26.01.2026 року надійшли копії скан документів спадкової справи №09/2022, заведеної після смерті ОСОБА_2 .
Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 31.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
У судове засідання позивач – ОСОБА_1 не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач - приватний нотаріус Доценко А.М. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина та заведена спадкова справа №09/2022, зареєстрована у спадковому реєстрі за № 164, на підставі заяви ОСОБА_1 .
Згідно заповіту від 18.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області Джусь С.В., ОСОБА_2 усе своє майно рухоме і нерухоме заповідала ОСОБА_3 .
Разом з цим, як вбачається зі спадкової справи №09/2022, приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко А.М. було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , а саме:
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №155;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №156;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №157;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №158;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №159;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №160;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №161;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №162;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №163;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №164;
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.04.2025, зареєстроване в реєстрі №165.
Так, відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За статтями 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Так, порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5.
Частиною 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Згідно із статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 761/40184/16-ц (провадження № 61-5802св19), зроблено висновки, що: «законодавець передбачає можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріальних актів до суду (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зазначено, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може привести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб. У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса лише у разі відсутності спору про право між учасниками цивільних правовідносин.
Верховний Суд зазначає, що якщо право позивача оспорюється іншими учасниками конкретних цивільних правовідносин, які вважають, що вчинення чи невчинення певної нотаріальної дії вплине на їх права та обов`язки, такий спір підлягає вирішенню саме між особою, яка безпосередньо брала участь у нотаріальному процесі, та особою, яка оспорює права, що виникають на підставі вчиненої нотаріальної дії. Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи. У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі відповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України. Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові. Враховуючи зміст, характер відносин між учасниками справи та встановлені судами обставини справи, Верховний Суд зазначає, що спір щодо 9/20 частин земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 існує у позивача з ОСОБА_2».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21) зазначено, що «тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Таке оскарження може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу».
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (Провадження № 12-31гс22).
У наданому позові позивач вказує, що її права порушені внаслідок незаконних дій приватного нотаріуса щодо видачі у спадковій справі №09/2022 свідоцтв про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 гр. ОСОБА_3 , з огляду на її заяву про зупинення вчинення нотаріальних дій, яка обумовлена наявністю судового розгляду з приводу визнання недійсним заповіту, у зв`язку з чим звернулася до суду на захист порушеного права.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовними вимогами про скасування свідоцтв про права на спадщину та зобов`язання нотаріуса зупинити вчинення нотаріальних дій, зазначила відповідачем приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко Андрія Миколайовича.
Вирішуючи даний спір, суд враховує, що на час звернення з даним позовом до приватного нотаріуса, ОСОБА_3 вже видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельні ділянки, а за змістом позову у цій справі позивачем фактично оспорюється право власності ОСОБА_3 на вказане майно, набуте нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
За таких обставин суд приходить до висновку, що цей спір стосується прав і обов`язків ОСОБА_3 , яка не була залучена позивачем до участі у справі, що може призвести до ухвалення судом рішення про її права та обов`язки, що прямо суперечить закону.
У силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко Андрія Миколайовича про оскарження нотаріальної дії та зобов`язати вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач: Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко Андрій Миколайович (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, просп. Свободи, 45).

Суддя   Ю. М. Свістєльнік