Справа № 560/16402/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

10 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Зокрема, позивач просив: «Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про виключення з обліку через визнання непридатним до військової служби з виключенням обліку на підставі висновку ВЛК ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення-відомостей про виключення його з військового обліку через визнання непридатним до військової служби з виключенням обліку на підставі висновку ВЛК ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних, про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .(РНОКПП: НОМЕР_1 ); зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно шляхом виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 )». 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025 адміністративну справу № 560/16402/25 розподілено головуючому судді Хмельницького окружного адміністративного суду Тарновецькому І.І.
Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
На підставі Указу Президента України від 13.12.25 №941/2025 та згідно наказу Голови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.25 №277-П суддю Тарновецького Івана Ігоровича виключено зі штату суддів Хмельницького окружного адміністративного суду.
Розпорядженням керівника апарату Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл цієї адміністративної справи.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.01.2026 справу №560/16402/25 передано судді Шевчуку О.П.
Ухвалою суду від 23 січня 2026 року заяву судді Шевчука О.П. від 22.01.2026 про самовідвід - задоволено; передано справу № 560/16402/25 для виконання вимог ст. 31 КАС України, а саме: визначення складу суду, відповідно до вимог КАС України.
Відповідно до п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу, винятково у разі, коли суддя у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядження керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.
Згідно з ч. 9 ст. 31 КАС України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2026 справу передано для розгляду судді Хмельницького окружного адміністративного суду Печеному Є.В.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду в особі головуючого-судді Печеного Є.В. від 23.01.2026 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 560/16402/25; ухвалено розгляд справи розпочати спочатку.
Ухвалою суду від 10.06.2026 провадження у справі в частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 закрито на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Після часткового закриття провадження предметом розгляду у справі залишилися позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: позивач просить: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення з військового обліку через визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі висновку ВЛК; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність відомості Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку через визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі висновку ВЛК.
Згідно із позовною заявою, з врахуванням клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог, позивач позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримує та просить їх задовольнити повністю з огляду на таке. 
Позивач обґрунтовує позов тим, що він проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.01.2003 по 31.12.2022 та був звільнений зі служби наказом начальника ДУ “Райківецька виправна колонія (№78)” від 28.12.2022.
Зазначає, що після звільнення зі служби позивач став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказує, що в матеріалах його облікової справи наявні документи ВЛК, за змістом яких його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 
На підтвердження цього позивач посилається на копії медичних документів, доданих до позову, зокрема, довідку ВЛК, картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного, висновок лікаря та акт дослідження стану здоров`я.
На думку позивача, після встановлення такого висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 повинен був внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення позивача з військового обліку. Однак такі відомості відповідачем не внесені.
Посилається на те, що у застосунку “Резерв+” він продовжує відображатися як військовозобов`язаний, який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відомості про його виключення з військового обліку у Реєстрі відсутні.
Також зазначає, що невнесення відповідачем відомостей про його виключення з військового обліку призвело до негативних наслідків, зокрема до формування інформації про порушення ним правил військового обліку та звернення до органів Національної поліції щодо доставлення, хоча, на переконання позивача, після визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку він не повинен обліковуватися як військовозобов`язаний.
Позивач вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 як орган, у якому він перебуває на військовому обліку, та як орган ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про виключення позивача з військового обліку.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався, а тому, суд, на підставі ч. 2 ст. 175 КАС України, вирішує спір за наявними матеріалами справи. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії паспорта громадянина України та витягу з реєстру територіальної громади, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що позивач зареєстрований за зазначеною адресою.
Із копії припису, виданого ДУ “Райківецька виправна колонія (№78)”, убачається, що позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.01.2003 по 31.12.2022 та був звільнений зі служби наказом начальника ДУ “Райківецька виправна колонія (№78)” від 28.12.2022.
Із матеріалів справи вбачається, що після звільнення зі служби позивач став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У матеріалах справи наявні копії медичних документів, складених щодо позивача за результатами проходження військово-лікарської комісії, зокрема довідка ВЛК, картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного, висновок лікаря та акт дослідження стану здоров`я.
Зі змісту зазначених документів убачається, що позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
У матеріалах справи наявна відповідь ІНФОРМАЦІЯ_7 , надана на адвокатський запит представника позивача. 
Зі змісту цієї відповіді вбачається, що відповідач підтвердив наявність щодо позивача медичних документів, складених за результатами проходження ВЛК, зокрема, довідки ВЛК, картки обстеження, висновку лікаря та акта дослідження стану здоров`я.
Суд встановив, що до позовної заяви додано витяг з “Резерв+”, згідно з яким ОСОБА_1 відображений як військовозобов`язаний, який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_2 ). 
У цьому витягу відсутні відомості про підставу зняття або виключення позивача з військового обліку.
У матеріалах справи також наявна відповідь ІНФОРМАЦІЯ_8 від 20.09.2025 №3/4473, згідно з якою ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до витягу з Реєстру “Оберіг”. 
Із долученого до відповіді Третього відділу витягу з Реєстру “Оберіг” убачається, що позивач зазначений як особа, яка перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Після подання позову представник позивача подав клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
У цьому клопотанні зазначено, що після звернення до суду позивача знято з розшуку та виключено інформацію про порушення правил військового обліку у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. 
До клопотання додано витяг з “Резерв+” від 22.12.2025 стосовно позивача.
Водночас, із поданих позивачем витягів/скріншотів “Резерв+” убачається, що після оновлення даних 22.12.2025 позивач і надалі відображається як військовозобов`язаний та як особа, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Матеріали справи не містять доказів внесення ІНФОРМАЦІЯ_4 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку.
Матеріали справи також не містять доказів скасування, зміни або визнання недійсним висновку ВЛК щодо непридатності позивача до військової служби з виключенням з військового обліку.
Отже, суд встановив, що станом на час розгляду справи позивач продовжує відображатися як військовозобов`язаний, який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , тоді як відомості про його виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не внесені.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Так, Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон №2232-XII у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За частиною третьою статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно із частиною першою статті 33 Закону №2232-XII, військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною п`ятою статті 33 Закону №2232-XII встановлено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За пунктом 3 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
Відповідно до абзацу восьмого частини шостої статті 37 Закону №2232-XII, у громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Закон України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі – Закон №1951-VIII у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).
Відповідно до частини восьмої статті 5 Закону №1951-VIII, органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Згідно з частиною дев`ятою статті 5 Закону №1951-VIII, органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону №1951-VIII, ведення Реєстру включає: 1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; 2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами; 3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
За абзацом першим частини третьої статті 14 Закону №1951-VIII, актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Порядок № 1487 у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 Порядку №1487, цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.
За пунктом 5 Порядку №1487, з метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).
Системою військового обліку є сукупність узгоджених за завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.
Головною вимогою до системи військового обліку є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 79 Порядку №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, серед іншого: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством. 
Так, предметом судового контролю у цій справі є питання про те, чи допустив ІНФОРМАЦІЯ_4 протиправну бездіяльність, не внісши до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення позивача з військового обліку у зв`язку з визнанням його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
При цьому, як зазначено вище, адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень ретроспективно, тобто виходячи з тих обставин, які існували на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності. 
Суб`єкт владних повноважень не може виправдовувати правомірність своєї поведінки мотивами, які не існували або не були покладені в основу його поведінки на відповідний момент.
Разом з тим, у цій справі оскаржується не одноразове рішення, а триваюча бездіяльність щодо невнесення відомостей до Реєстру. 
Тому суд оцінює, чи існував у відповідача обов`язок внести відповідні відомості до Реєстру після отримання або наявності у нього документів, що підтверджують визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, а також чи виконав відповідач такий обов`язок до моменту ухвалення рішення суду у цій справі.
Як також зазначено вище, відповідно до положень абзацу першого частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на відповідача покладається обов`язок довести правомірність своєї бездіяльності.
У постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі №420/5101/19 зазначено, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, а суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Водночас, у цій справі відповідач не довів, що вніс до Реєстру відомості про виключення позивача з військового обліку, не довів відсутності у нього обов`язку вносити такі відомості та не надав доказів того, що висновок ВЛК про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку скасований, змінений, визнаний недійсним або таким, що не породжує правових наслідків.
Натомість наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що позивач проходив ВЛК; за результатами проходження ВЛК його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; у відповідача наявні відповідні медичні документи щодо позивача; за даними “Резерв+” позивач і надалі відображається як військовозобов`язаний на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 ; відомості про виключення позивача з військового обліку до Реєстру не внесені.
З огляду на пункт 3 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII громадяни України, визнані непридатними до військової служби, підлягають виключенню з військового обліку.
Отже, наявність висновку ВЛК про непридатність особи до військової служби з виключенням з військового обліку є юридично значущою обставиною, яка має бути відображена в облікових документах та в Реєстрі.
У той же час, ІНФОРМАЦІЯ_4 є тим органом, у якому позивач перебуває на обліку. 
Це підтверджується, зокрема, витягами з “Резерв+”/“Оберіг” та відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_8 від 20.09.2025 №3/4473.
Водночас, суд зазначає, що спір у цій справі не стосується перевірки медичного висновку ВЛК або повторного визначення ступеня придатності позивача до військової служби. 
Предметом спору є виключно невнесення відповідачем до Реєстру відомостей, які мають відповідати наявним у матеріалах справи та у відповідача військово-обліковим і медичним документам.
Відповідач як орган, у якому позивач перебуває на військовому обліку, і як орган ведення Реєстру, не довів наявності правових підстав для подальшого відображення позивача як військовозобов`язаного за відсутності в Реєстрі відомостей про його виключення з військового обліку, якщо у відповідача наявні документи про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 5 Закону №1951-VIII територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами ведення Реєстру та забезпечують ведення Реєстру й актуалізацію його бази даних. 
Частина перша та абзац перший частини третьої статті 14 цього Закону передбачають внесення та актуалізацію персональних і службових даних призовників, військовозобов`язаних і резервістів.
Отже, суд виходить з того, що за наявності у ІНФОРМАЦІЯ_7 документів, які підтверджують визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, цей орган має обов`язок забезпечити актуальність і достовірність відповідних даних у Реєстрі.
При цьому, суд не підміняє собою ВЛК та не встановлює самостійно ступінь придатності позивача до військової служби. 
Суд лише перевіряє, чи виконав відповідач покладений на нього законом обов`язок щодо актуалізації відомостей у Реєстрі на підставі наявних документів ВЛК стосовно позивача.
Окремо суд вказує на те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень відповідно до абзацу другого частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язаний був подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Ненадання таких доказів не може покладатися на позивача як підстава для відмови у захисті його прав.
Щодо способу захисту, то суд зазначає таке.
Позивач просить “визнати протиправними дії” ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо невнесення відомостей до Реєстру. 
Водночас, за своїм змістом оскаржувана поведінка відповідача полягає не у вчиненні активних дій, а у невчиненні дій, які він повинен був вчинити відповідно до закону, тобто у бездіяльності.
Тому належним способом захисту у цій частині є визнання протиправною саме бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо невнесення до Реєстру відомостей про виключення позивача з військового обліку.
Такий висновок відповідає пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, який передбачає можливість визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання його вчинити певні дії.
Суд також враховує частину другу статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, яка дозволяє суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
У постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а зазначено, що вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач, вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає з фактичної спірної ситуації, викладеної у позовній заяві.
У цій справі вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача має безпосередній зв`язок із заявленою позивачем вимогою про визнання протиправними дій щодо невнесення відомостей до Реєстру, випливає з тієї самої фактичної спірної ситуації та забезпечує ефективний захист права позивача.
Отже, суд вважає за необхідне частково скоригувати спосіб захисту: замість визнання протиправними “дій щодо невнесення” визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до Реєстру відповідних відомостей.
Щодо другої позовної вимоги, то суд зазначає, що ефективним способом захисту є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_7 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості саме про виключення позивача з військового обліку у зв`язку з визнанням його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі висновку ВЛК.
При цьому, суд не підміняє собою відповідача у здійсненні технічної операції з ведення Реєстру, а лише зобов`язує суб`єкта владних повноважень виконати покладений на нього законом обов`язок щодо внесення й актуалізації даних.
Такий спосіб захисту є належним, оскільки без внесення відповідних відомостей до Реєстру формальне визнання бездіяльності протиправною не забезпечить поновлення порушеного права позивача.
Суд також бере до уваги, що після часткового закриття провадження у справі інформацію про порушення правил військового обліку та розшук позивача усунуто. 
Проте це не усунуло предмет спору щодо ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки позивач і надалі відображається як військовозобов`язаний, а відомості про його виключення з військового обліку до Реєстру не внесені.
Отже, позову цій справі підлягає задоволенню повністю.
Із приводу розподілу судових витрат у цій справі, то суд виходить із такого. 
Позивач сплатив судовий збір у загальній сумі 2422,40 грн.
Суд враховує, що позовна заява містила дві групи немайнових вимог: вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку та вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо невнесення до Реєстру відомостей про виключення позивача з військового обліку.
За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що складається з двох частин по 1211,20 грн за кожну групу немайнових вимог.
Провадження у справі в частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_8 закрито ухвалою суду на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Водночас, предметом розгляду у цій справі є вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_7 , за які позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд враховує, що позов до ІНФОРМАЦІЯ_7 задоволено повністю з врахуванням застосування судом належного способу захисту: замість визнання протиправними “дій щодо невнесення” суд визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до Реєстру відповідних відомостей. 
При цьому, правовий результат, на який спрямовані вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 , досягається повністю.
З огляду на це, є необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_7 судовий збір у сумі 1211, 20 грн.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з військового обліку у зв`язку з визнанням його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з військового обліку у зв`язку з визнанням його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі висновку військово-лікарської комісії.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений