ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10478/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року 
у справі №280/10478/25 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної гвардії України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної гвардії України, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України, яка полягає у ненаданні для ознайомлення ОСОБА_1 висновку службового розслідування, складеного на підставі проведеного службового розслідування, призначеного за наказом Командувача НГУ № 251 від 03.03.2025 з метою уточнення причин та обставин загибелі та поранень особового складу 26.02.2025 під час проведення заходів підготовки військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 унаслідок ракетного удару, який було завдано збройними силами російської федерації, а також матеріалів, зібраних в процесі його проведення, у частині, яка його стосується;
- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України надати ОСОБА_1 можливість ознайомитися з висновком службового розслідування, складеного на підставі проведеного службового розслідування, призначеного за наказом Командувача НГУ № 251 від 03.03.2025 з метою уточнення причин та обставин загибелі та поранень особового складу 26.02.2025 під час проведення заходів підготовки військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 унаслідок ракетного удару, який було завдано збройними силами російської федерації, а також матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка його стосується, шляхом надання/надсилання належно засвідчених копій такий матеріалів;
- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України забезпечити належне доведення наказу Командувача Національної гвардії України № 363 від 31.03.2025 про накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця ОСОБА_1 у вигляді пониження його на посаді, у відповідності до норм ст. 97 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної Гвардії України щодо не розгляду належним чином рапорту від 10.09.2025.
Зобов`язано Головне управління Національної Гвардії України розглянути рапорт від 10.09.2025 щодо надання документів ОСОБА_1 та прийняти вмотивоване рішення по суті порушеного у рапорті питання.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
09.02.2026 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , в якій заявник просив ухвалити додаткове судове рішення та стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної Гвардії України понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12500,00 грн. 
Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної Гвардії України.
В задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.
Суд виходив з того, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 12500,00 грн., є досить завищеними. Суд встановив, що надані адвокатом послуги, що пов`язані із консультацією, аналізом документів, законодавства та судової практики і підготовкою запитів, охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви, а тому обсяг виконаної роботи є неспівмірним із складністю роботи, пов`язаної із складанням такого документу. Деякі послуги, про які йдеться у акті приймання-передачі наданих послуг, були пов`язані із підготовкою до складання позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про надання послуг у більшому обсязі. Крім того, суд врахував, що адміністративна справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа належить до справ незначної складності. За висновком суду першої інстанції, виходячи з принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката обсягу фактично наданим послугам, такі витрати підлягають зменшенню до 6500,00 грн. і такий розмір відповідатиме вимогам розумності та справедливості.
Не погодившись з додатковим рішенням суду, позивач, через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення, посилаючись на те, що зменшуючи розмір витрат, суд не навів жодних математичних чи логічних розрахунків, які б спростовували дані, наведені в акті наданих послуг. Суд не вказав, який саме обсяг часу, на його думку, був би достатнім для виконання робіт. Скаржник наполягає на тому, що заявлений розмір гонорару (12 500 грн) є повністю обґрунтованим навіть у порівнянні з граничними розмірами, встановленими державою. Також скаржник вважає, що судове рішення про зменшення витрат на правничу допомогу фактично ігнорує реальне фінансове навантаження на адвоката і є прямим знеціненням інституту адвокатури як конституційного органу, що забезпечує право на захист.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідач звертає увагу, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у цій справі позовну заяву задоволено частково. Також відповідач вказує, що у розрізі п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України не є пов`язаною з розглядом справи і не підлягає стягненню з відповідача частина витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Так, ця частина витрат стосуються не розгляду цієї судової справи, а досудового врегулювання спору. Крім того, заявлені до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у світлі ч. 5 ст. 134 КАС України, на думку відповідача, не є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів у справі, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (ст. 252 КАС України).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст. 134 КАС України).
Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст. 134 КАС України).
З огляду на положення наведених норм, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В даному випадку позивачем заявлено до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 12500,00 грн. 
Надаючи оцінку заявленим до відшкодування сум, на предмет їх пов`язаності з цією справою, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Матеріалами справи підтверджено, що професійна правнича допомога позивачу надавалась в межах укладеного з адвокатом Зелінською О.С. договору на надання правової допомоги від 10.07.2025 та додаткової угоди до договору від 10.07.2025
Згідно додаткової угоди до договору від 10.07.2025 сторони за цим договором домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката, а саме:
надання юридичної консультації та аналіз документів для визначення подальшої стратегії захисту - становить 1000,00 грн.,
аналіз законодавства та судової практики з формуванням структури доказової бази – 1000,00 грн., 
підготовка та подання адвокатських запитів – 1500,00 грн. за кожний запит, 
підготовка та подання позовної заяви про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – 5000,00 грн.,
відповідь на відзив (у разі його написання) – 2500,00 грн. 
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача надано: - ордер про надання правничої допомоги Серії АР № 1295139 від 06.02.2026; договір на надання правової допомоги від 10.07.2025; додаткова угода до Договору від 10.07.2025; Акт наданих послуг від 05.02.2026 №10/07/25 на суму 12500,00 грн.; рахунок за надання правничої допомоги від 05.02.2026 №10/07/25 на суму 12500,00 грн.; квитанцію про сплату суми 12500,00 грн. по рахунку за надання правничої допомоги від 05.02.2026 №10/07/25.
Згідно з актом наданих послуг від 05.02.2026 №10/07/25 виконавцем згідно договору від 10.07.2025 на суму 125000,00 грн. адвокатом Зелінською О.С. надані такі послуги:
надання юридичної консультації та аналіз документів для визначення подальшої стратегії захисту – 1000,00 грн.;
аналіз законодавства та судової практики з формуванням структури доказової бази – 1000,00 грн.;
адвокатський запит від 22.07.2025 – 1500,00 грн.; адвокатський запит від 17.08.2025 – 1500,00 грн.;
позовна заява про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії 5000,00 грн.;
відповідь на відзив - 2500,00 грн. 
З приводу умов укладеного позивачем договору на надання правової допомоги від 10.07.2025, додаткової угоди до Договору від 10.07.2025 та змісту наданих позивачем документів, суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
В той же час, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
З огляду на вказані вище документи, якими позивач обґрунтовує вимоги про відшкодування понесених ним витрат, суд апеляційної інстанції вважає, що вони підтверджують факт надання позивачу правничої допомоги, разом з тим щодо розміру таких витрат суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що виходячи з категорії цієї справи, обсягу та характеру наданих адвокатом послуг, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, визначена позивачем до відшкодування сума 12500,00 грн. не є співмірною зі складністю справи та обсягом правових послуг, що був необхідним для забезпечення представництва та захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи. 
Також суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми відшкодування судом враховані і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, що відповідає правовій позиції у постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №520/7431/19.
Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 6500,00 грн.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законе та обґрунтоване додаткове рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування додаткового рішення відсутні.
Керуючись ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у справі №280/10478/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров