Справа № 420/32855/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М. 
Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385; місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ 37607526; місцезнаходження: вулиця Садова, буд. 1а, м. Одеса, Одеська область, 65001) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (сформована в системі «Електронний суд» 26.09.2025 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій представник позивача просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої за період з 01.01.2018 року по 31.12.2021 пенсії у сумі 249 884,19 грн;
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 штрафні санкції за затримання виплати за судовим рішенням за період з 01.02.2022 по 01.09.2025 пеню у розмірі 140 586,35 грн. та 3% річних у розмірі 26 864,27 грн, за рахунок бюджетних асигнувань (усього 167450,62грн. за ціною позову);
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на позивача, за рахунок бюджетних асигнувань. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.
Ухвалою суду від 06.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача, що стосуються предмету та підстав позову; зобов`язано позивача надати суду належним чином завірену копію його паспорту та довідки про присвоєння йому РНОКПП .
В обґрунтування вимог позову зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному забезпеченні в ГУ ПФУ в Одеській області і йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року по справі 420/12588/20 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та направити до ГУ ПФУ в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст.. 43, 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», вказавши розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), які враховуються при призначенні та перерахунку пенсії за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач займав на дату звільнення зі служби, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії. На виконання цього рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 направив до ГУ ПФУ в Одеській області Довідку №ЮО111873від 16.03.2021 р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за відповідною посадою станом на 05.03.2019 р. для перерахунку його пенсії. Отримавши відмову від ГУ ПФУ в Одеській області зробити відповідний перерахунок, позивач звернувся до суду. П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 26.10.2021 по справі 420/8353/21 ухвалив: - зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок, нарахування та виплату з 01.04.2019 р. пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії №ЮО111873 від 16.03.2021р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахуванням раніше проведених виплат; - зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 77% відповідних сум грошового забезпечення. - Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 перерахованої з 01.01.2018 р. пенсії за вислугу років, виходячи з 77% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням вже проведених виплат. Встановлено судовий контроль за його виконанням, в рамках якого ГУ ПФУ в Одеській області, зобов`язано подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду апеляційної інстанції. 06.01.2021 ГУ ПФУ в Одеській області повідомив про вжиті заходи щодо виконання рішення суду від 14.07.2021 у справі №420/8353/21, а саме зазначив, що на виконання рішення у справі №420/8353/21 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 р., виходячи з 77% відповідних сум грошового забезпечення та з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії №ЮО111873 від 16.03.2021 виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно цього звіту розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022 становитиме 14 443, 85 грн., нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2021 – 249 884,19 грн. Також, у звіті ГУ ПФУ в Одеській області посилається на неможливість виплати цих коштів через відсутність відповідних бюджетних асигнувань. Зазначено, що ним зроблено відповідний запит та поставлено у відповідну чергу для виділення коштів з Державного бюджету України з метою виплати доплати за рішенням суду по справі №420/8353/21. Виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (копія звіту додається). Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 звіт прийнято судом, незважаючи на те, що відповідачем воно виконане лише частково (в частині здійснення перерахунку, а не в частині здійснення виплат). Зі спливом більше 3 років ОСОБА_1 так і не отримав належну йому доплату до пенсії у розмірі 249 884,19 грн. Він звернувся з відповідною заявою від 13.06.2025 р. до ГУ ПФУ в Одеській області щодо виплати йому призначеної суми коштів, відповідь на яку він не отримав досі. У червні 2025 року адвокатом Канікаєвим Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 були подані адвокатські запити до ГУ ПФУ в Одеській області та ПФУ з вимогами надати інформацію щодо суми заборгованості по виплаті доплати до пенсії, строків її виплати, положенні відповідного запиту у черзі по здійсненню таких виплат (згідно черговості пенсійних виплат на виконання рішень суду) станом на момент подання такого запиту та станом на момент подання адвокатського запиту. У відповіді, на цей запит, яку отримано 25.06.2025 знов зазначено, що виплати доплати до пенсії, обчисленої на виконання судових рішень, проводяться за рахунок Державного бюджету України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили та в межах бюджетних асигнувань. Тому виплату коштів, обчислених на виконання рішення суду, ухваленого на користь ОСОБА_1 буде здійснено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. 04.09.2025 року адвокатом отримано відповідь на адвокатський запит від ГУ ПФУ в Одеській області, яка не містить вичерпної інформації стосовно поставлених запитань, але зазначено знов про наявність заборгованості перед ОСОБА_1 відповідно до наданого розрахунку ними розрахунку, за яку начебто вони відповідальності не несуть. Звертаю увагу, що ГУ ПФУ в Одеській області, як і ПФУ неодноразово підтверджували існування заборгованості перед позивачем у своєму звіті про виконання рішення, у листах та відповідях на адвокатські запити. Тобто, відповідач борг визнає і підтверджує це своїми діями, надаючи ці відповіді. Стосовно питання, хто саме повинен виконувати наведене рішення та виплачувати належні позивачеві кошти, вважає, що рішенням суду цей обов`язок покладено саме на відповідача.
Вважаючи таку бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань з виплати доплати до пенсії ОСОБА_1 протиправною, такою, що призвела до недоотримання пенсіонером належних йому коштів уже упродовж більше 3 років, позивач звернувся до суду з даним позовом.
16.10.2025 року позивач на виконання ухвали суду від 06.10.2025 року надав витребувані документи.
21.10.2025 року представник ГУ ПФ України в Одеській області подав до суду відзив на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що Головним управлінням на виконання рішення суду у справі № 420/8353/21, здійснено перерахунки пенсії позивачу. Розмір пенсії позивача на 01.01.2022 становив 14443,85 грн. Сума доплати за період з 01.01.2018 по 31.12.2021 становить 249884,19 грн. Також, Головним управлінням до Пенсійного фонду України направлено лист щодо формування бюджетного запиту для виділення коштів в сумі 249884,19 грн для виконання зазначеного рішення суду від 17.12.2021 1500-0403-5/161939. Оскільки фактична виплата заборгованості по пенсії позивачу не здійснена, у Головного управління не виник обов`язок нарахувати та виплатити компенсація втрати частини доходів, позаяк згідно статті 4 Закону України № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, зазначена позивачем сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону № 2050-ІІІ. Крім того, проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду по справі № 420/32855/25, а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням. Помилковими є посилання позивача на норми ст.625 ЦПК України щодо нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Спірні правовідносини не відносяться до цивільних, не засновані на договірних зобов`язаннях, а являються публічно-правовими і регулюються нормами спеціального законодавства.
28.10.2025 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі та зазначає, що саме ГУ ПФУ в Одеській області як відповідач по справі №420/8353/21 є відповідальною особою, яку суд зобов`язав не тільки зробити перерахунок належної позивачу пенсії, але й виплатити належну йому суму доплати до пенсії. Посилання відповідача на відсутність у нього правового механізму реалізації цього рішення не повинно слугувати підставою для звільнення його від цього обов`язку або призводити до відсутності у пенсіонера реальної можливості (ефективного способу) отримати належні йому суми коштів. Однією з тез відзиву відповідач зазначає відсутність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходів на підставі «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати», затвердженого Постановою КМУ №159 від 21.02.2001. Але позивачем не заявлено вимог про стягнення такої компенсації. Позивач вимагає стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних від несвоєчасно виплаченої суми. А отже позивач просить суд стягнути з відповідача лише інфляційні витрати та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання, право на яке згідно положень 625 ЦК України має кожен, чиї права порушені несвоєчасною виплатою коштів.
Разом з відзивом надав копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Третя особа пояснень щодо позову не подала, копію ухвали отримала в «Електронний кабінет» 06.10.2025 року (а.с.77).
Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Рішеннями Одеського окружного адміністративного суду:
- від 29.01.2021 року у справі 420/12588/20 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії;
- від 14.07.2021 року у справі №420/8353/21:
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок, нарахування та виплату з 01.04.2019 р. пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії №ЮО111873 від 16.03.2021р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахуванням раніше проведених виплат;
зобов`язано Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 р. в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 16.12.2020 р. «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 ;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2018 р. перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 77 % відповідних сум грошового забезпечення;
зобов`язано Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 р. в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 16.12.2020 р. «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої з 01.01.2018 р. пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 77 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням вже проведених виплат;
зобов`язано Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 р. в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 16.12.2020 р. «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої ОСОБА_1 з 05.03.2019 р. з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, з урахуванням, з урахуванням вже проведених виплат.
Постановою П`ятого апеляційний адміністративний суду від 26.10.2021 у справі 420/8353/21 апеляційну скаргу Пенсійного Фонду України задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 420/8353/21 скасовано:
- в частині зобов`язання Пенсійного Фонду України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 р. в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 16.12.2020 року «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 ;
- в частині зобов`язання Пенсійного Фонду України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 р. в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 16.12.2020 року «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої з 01.01.2018 р. пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 77 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням вже проведених виплат;
- в частині зобов`язання Пенсійного Фонду України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 р. в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 16.12.2020 року «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої ОСОБА_1 з 05.03.2019 р. з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, з урахуванням вже проведених виплат.
Ухвалено нову постанову у відповідній частині.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 перерахованої з 01.01.2018 р. пенсії за вислугу років, виходячи з 77 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням вже проведених виплат.
У задоволенні позовних вимог до Пенсійного Фонду України відмовлено.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі №420/8353/21 залишено без змін.
Встановлено судовий контроль.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови апеляційного суду, протягом шістдесяти днів з дня отримання копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі №420/8353/21.
24.12.2021 року ГУ ПФУ в Одеській області на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 року у справі №420/8353/21 подав звіт про виконання рішення суду по справі №420/8353/21. У звіті зазначив, що на виконання рішень у справі №420/8353/21 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018р., виходячи з 77% відповідних сум грошового забезпечення та з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії №ЮО111873 від 16.03.2021 виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно цього звіту, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022 становитиме 14 443, 85 грн., нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2021 – 249 884,19 грн. Також, у звіті ГУ ПФУ в Одеській області посилається на неможливість виплати цих коштів через відсутність відповідних бюджетних асигнувань. Зазначено, що ним зроблено відповідний запит та поставлено у відповідну чергу для виділення коштів з Державного бюджету України з метою виплати доплати за рішенням суду по справі №420/8353/21. Виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду(а.с.25,29-41).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 року у справі № 420/8353/21 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення у справі № 420/8353/21.
Представник позивача звернувся із заявою від 16.06.2025 р. до ГУ ПФУ в Одеській області, в якій просив невідкладно здійснити виплату належної ОСОБА_1 доплату (різницю між нарахованою та фактично виплаченою сумою) пенсії, яка була йому нарахована ГУ ПФУ в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21. Здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за втрату частини пенсії (доходів) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.01.2022 року по 01.06.2025 року(а.с.45-46).
Відповіді на вищевказану заяву не отримано, докази зворотнього відповідач не надав.
13.06.2025 року представник позивача подав адвокатський запит №01/06-01 до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому вимагав відповіді на такі питання: «Яка сума доплати була нарахована ОСОБА_1 (пенсійна справа 1501010257) після перерахунку його пенсії з 01.01.2018 року по 31.12.2021 рік на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21? Чи було внесене рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21 до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою? Якщо так, прошу надати витяг з цього реєстру стосовно наведеного рішення. За яким номером у черзі (згідно черговості пенсійних виплат на виконання рішень суду) знаходився бюджетний запит для виділення коштів з Державного бюджету України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21 станом на момент подання такого запиту ГУ ПФУ в Одеській області? За яким номером у черзі (згідно черговості пенсійних виплат на виконання рішень суду) знаходиться бюджетний запит для виділення коштів з Державного бюджету України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21 станом на момент подання відповіді на цій адвокатський запит?» (а.с.53).
У відповідь отримав лист від 18.06.2025 року, в якому зазначено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 110 справі № 420/8353/21, зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 і сума доплати пенсії з 01.01.2018 по 31.12.2021 з урахуванням фактично виплачених сум склала 249884,19 грн, включена до реєстру судових рішень та поставлена у відповідну чергу станом на 16.06.2025 за № 146047, виплата якої буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Станом на 16.06.2025 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду датою набрання рішеннями законної сили по 19.11.2020 включно. З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсій до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії (станом на 16.06.2025 за № 146047), необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління(а.с.56-61).
Також в матеріалах справи мітиться листи відповіді від 25.06.2025 року на адвокатський запит від 13.06.2025 року №01/06-03 та від 13.06.2025 року №01/06-04, в яких зазначено, що ОСОБА_1 одержує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992№ 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Враховуючи вищезазначене, виплату коштів, обчислених на виконання рішення суду, ухваленого на користь ОСОБА_1 , буде здійснено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Бюджетом Пенсійного фонду України на 2024 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2024 № 1156, на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, було передбачено 500,0 млн грн, які використано в повному обсязі для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що набрали законної сили у період по 19.11.2020. Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік Кабінетом Міністрів України не затверджено(а.с49-52,54-55).
15.08.2025 року представник позивача звернувся із адвокатським запитом, в якому просив: « 1.Яка сума доплати була нарахована ОСОБА_1 (пенсійна справа 1501010257) після перерахунку його пенсії з 01.01.2018 року по 31.12.2021 рік на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21? 2. Чи була виплачена ця сума доплати пенсіонеру або у ГУ ПФУ в Одеській області ще наявна заборгованість по виплаті зазначених коштів ОСОБА_1 .? 3. Чи було внесене рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21 до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою? Якщо так, прошу надати витяг з цього реєстру стосовно наведеного рішення. 4. За яким номером у черзі (згідно черговості пенсійних виплат на виконання рішень суду) знаходився бюджетний запит для виділення коштів з Державного бюджету України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21 станом на момент подання такого запиту ГУ ПФУ в Одеській області? 5. За яким номером у черзі (згідно черговості пенсійних виплат на виконання рішень суду) знаходиться бюджетний запит для виділення коштів з Державного бюджету України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 р. (зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 р.) по справі 420/8353/21 станом на момент подання відповіді на цій адвокатський запит?» (а.с.47).
04.09.2025 року адвокатом отримано відповідь на адвокатський запит від ГУ ПФУ в Одеській області, яка не містить вичерпної інформації стосовно поставлених запитань, але зазначено знов про наявність заборгованості перед ОСОБА_1 відповідно до наданого розрахунку ними розрахунку, за яку начебто вони відповідальності не несуть.
Позивач вважає, що встановлена судовим рішенням заборгованість у сумі 249884,19грн. мала бути виплачена йому з нарахуванням пені на цю суму та 3% річних за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
01.01.1992 року введений у дію Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ.
Відповідно до ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000р. №2050-III (надалі - Закон України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. (надалі - Порядок №159).
Згідно ст.1 Закону України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За приписами ст.2 Закону України №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому вищезазначеному законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що у своїх доводах позивач посилався на положення ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ щодо виплати компенсації втрати частини доходів, проте предметом спору є оскарження бездіяльності відповідача щодо незастосування компенсаційних заходів у вигляді нарахування 3% річних та пені за невиконання грошового зобов`язання.
Умови виконання зобов`язання зі сплати пені та 3% річних передбачені положеннями Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Відповідно до положень ч.3 ст.11 та ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.
Грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
Стягнення спірних нарахувань регулюється статтею 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Системний аналіз вказаних норм права свідчить, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц та Верховним Судом у постановах від 15.07.2020 у справі №335/6976/19, від 16.09.2020 у справі №335/6979/19, від 27.10.2022 у справі №280/6352/21.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2023 у справі №686/7081/21 вирішувала питання про те, чи можуть бути застосовані приписи статті 625 ЦК України до правовідносин, які виникають унаслідок порушення державою обов`язку з виплати відшкодування шкоди у визначеному в чинному рішенні суду розмірі, а саме у разі несвоєчасного виконання такого рішення і дійшла висновку, що за змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
У разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч.1 ст.5 Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”).
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І “Загальні положення про зобов`язання” книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3% річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.
Отже, у разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи частини другої статті 625 ЦК України.
Інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання судового рішення можуть бути заявлені до стягнення з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа (ч.4 ст.3 Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”) включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення.
Наведений висновок суду узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.11.2023 у справі №420/2411/19.
У справі, що розглядається, спір виник у зв`язку з тим, що позивач вважає, що відповідач повинен нараховувати на суму боргу за рішенням суду у розмірі 249884,19грн. три відсотки річних та пенб у сумах, що визначені його власними розрахунками.
Бездіяльність відповідача щодо ненарахування спірних сум позивач вважає протиправною.
Як зазначено у позовній заяві та не спростовано відповідачем, станом на дату подання позовної заяви заборгованість за рішенням суду у сумі 249884,19 грн. не виплачена.
Відповідач визнає цю обставину. 
Разом із тим, суд зазначає, що у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 ЦК України, тому положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Те ж саме стосується виплати пені, яка є мірою відповідальності боржника за зобов`язанням цивільного характеру за порушення боржником грошового зобов`язання у вигляді прострочення його виплати згідно з нормами ст.ст.549, 551 ЦК України.
Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З наведеного слідує, що справа адміністративної юрисдикції розглядається не інакше ніж за позовною заявою особи, яка звернулася до суду, та в межах позовних вимог. При цьому, суд може вийти за межі позовних вимог лише у випадку необхідності обрання ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, якщо такі порушення мали місце, а форма заявлених позовних вимог не дозволяє це зробити, оскільки викладена в інший спосіб ніж потрібно для поновлення порушеного права в судовому порядку.
Обов`язок відповідача виплатити нараховану заборгованість за рішенням суду не є ані грошовим зобов`язанням у розумінні ст.625 ЦК України, ані зобов`язанням держави з відшкодування завданої шкоди.
Разом з тим, позивачем не заявлялись вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати перерахованої пенсії.
З огляду на вищевикладене суд вважає такими, що не впливають на спірні правовідносини посилання позивача у тексті позову на ч.1 ст.2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів зв`язку з порушенням строків їх виплати”.
При цьому, позивач не позбавлений можливості скористатися правом щодо отримання компенсації втрати частини доходів у порядку та спосіб, визначених законом, зокрема шляхом пред`явлення іншого адміністративного позову з іншим предметом та підставами.
Решта доводів позивача на висновки суду по суті позову не впливають.
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог як безпідставних, оскільки відповідач не мав обов`язку нараховувати на невиплачену суму боргу за рішенням суду 3% річних та пені протягом періоду невиплати нарахованих 249884,19грн. та як наслідок не має обов`язку повернути цей борг з такими нарахуваннями.
Витрати зі сплати судового збору покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення штрафних санкцій – відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.