Справа № 645/3886/26
Провадження № 1-кп/645/405/26 
В И Р О К
Іменем України

29 травня 2026 р.       м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.12.2009 р. Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.307, ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 10.09.2014 р. за ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.09.2014 р. на підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2014 р.», 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-
в с т а н о в и в:
04.04.2026 року близько 10:00 години, перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де у цей час у нього раптово виник умисел на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку, яка перебуває у фактичному володінні, розпорядженні та користуванні раніше не знайомій йому ОСОБА_4 та яка належить останній на праві приватної власності.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення недоторканності житла, а саме: на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , всупереч волі ОСОБА_4 та без її дозволу, за наявності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно, незаконно, протиправно, усвідомлюючи, що порушує недоторканність житла, відчинив двері вказаної квартири та зайшов до неї, тим самим незаконно проник до чужого житла, з метою незаконного тимчасового знаходження в ньому. Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_3 незаконно пересувався по квартирі, де був виявлений ОСОБА_4 , яка припинила злочинні дії та викликала працівників поліції.
Тобто, такими своїми діями ОСОБА_3 незаконно проник до житла, яке належить потерпілій ОСОБА_4 , тим самим грубо порушив ст. 8 Конституції України, а саме: дію принципу верховенства права, ст. 30 Конституції України, якою гарантується недоторканність житла, ст. 41 Конституції України, якою гарантується право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, а також порушив ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантується право на повагу до свого приватного житла.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.
Потерпіла ОСОБА_4 також подала заяву про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження та надала згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.
Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. 
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він судимий, неодружений, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП ХОР «ОПНД №3» не звертався, на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласній клінічній наркологічній лікарні» не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є проступком, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про особу винного, суд вважає необхідним та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, з урахуванням положення ч. 3 ст. 61 КК України, призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Призначення даного покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав, розкаявся, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, суд приходить до висновку, що виправлення можливе без відбування ним покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Підстав для застосування ст.ст.69 КК України при призначенні покарання судом не встановлено.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась. 
Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 100, 107, 124, 373, 374, 382 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Речовий доказ – 2 СПВ на 1 ВЛС, які поміщено до сейф-пакету NPU 5117525, після набрання вироком законної сили – знищити. 
Речові докази - копія довідки про звільнення на ім`я ОСОБА_3 , направлення ні ім`я ОСОБА_3 , повістку на ім`я ОСОБА_3 , запаковані до паперового конверту, вилучені за адресою: АДРЕСА_5 , після набрання вироком законної сили – повернути ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Харківського науково – дослідного експертно – криміналістичного центру МВС України судові витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-26/9891-Д від 13.04.2026 року в сумі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім ) грн. 40 коп.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1