Справа № 362/1075/26
Провадження № 2/362/3128/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
27 травня 2026 року 
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Мартинцової І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення встановленого судом розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період її навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років, встановлених рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2025 року по справі № 362/1059/25, із 1/4 частки до 1/8 частки його доходів щомісячно, на період навчання доньки, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11 листопада 2025 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було винесено рішення у справі №362/1059/25 за позовом ОСОБА_2 до позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання. Відповідно до ухваленого судового рішення із позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку (доходу), починаючи із 12 лютого 2025 року на період навчання доньки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначене рішення суду набрало законної сили 12 грудня 2025 року.
Однак, його стан здоров`я та витрати, пов`язані із його відновленням, а також відсутність достатнього грошового забезпечення і зміна сімейного стану роблять неможливим сплату ним аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання у розмірі, встановленому вищевказаним рішенням суду, що стало передумовою звернення до суду з даним позовом. 
Процесуальні дії суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2026 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Судом було вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.
Від представника позивача 27.05.2026 року через канцелярію суду було подано заяву, в якій останній просить проводити розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити щодо заочного розгляду справи не заперечує. 
З відомостей Гребінківської селищної ради станом на 05.02.2026 року встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 з 21.08.2002 року по даний час значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача суд направляв ухвалу про відкриття провадження, яка була вручена останній 05.05.2026 року (поштове повідомлення про отримання міститься в матеріалах справи).
Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Третя особа – ОСОБА_3 також в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань до суду не подавала. 
16.03.2026 відповідач та третя особа через електронну пошту направила на адресу суду заяви, у якій просили справу розглянути без їх участі на підставі наявних матеріалів справи.
У зв`язку із неявкою сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2025 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.02.2025 р. по 31.08.2028 р.
Зі змісту вищевказаного рішення суду встановлено, що визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував те, що відповідач не надає добровільно допомогу своїй доньці, яка потребує матеріальної підтримки, відповідач є працездатним, повнолітня дитина сторін здобуває професію і на даний час, навчання є основним видом її діяльності, вона не має змоги працювати та повністю себе утримувати.
В свою чергу позивач зазначає, що наразі його стан здоров`я та витрати, пов`язані із його відновленням, а також відсутність достатнього грошового забезпечення і зміна сімейного стану роблять неможливим сплату ним аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі частки його доходів щомісячно.
Вирішуючи спір, судом враховано наступне. 
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Системний аналіз досліджених в ході судового розгляду письмових доказів, зокрема й медичної документації підтверджує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та учасником бойових дій, який в ході несення служби (2023-2024 роки) неодноразово отримував бойове поранення (травми), мав оперативні втручання, довготривале лікування та потребує реабілітації, яка триває й на даний час, а отже потребує значних фінансових витрат. 
З відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору № НОМЕР_2 станом на 25.02.2025 року вбачається, що за період з 3 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року позивач отримував грошове забезпечення із військової частини НОМЕР_3 в розмірі 69247,03 грн. з урахуванням всіх стягнень.
В свою чергу з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого ( перерахованого) податку та військового збору № НОМЕР_4 станом на 20.11.2025 року встановлено, що в період з квітня 2025 року по вересень 2025 року позивач не мав доходу.
З повідомлення командування військової частини НОМЕР_5 від 01.05.2026 року встановлено, що з 01.10.2025 року ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) про перебування на лікуванні в лікарняних закладах. 
Обставини відсутності доходу за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року також підтверджується довідкою про доходи військової частини НОМЕР_1 № 1039/3 від 10.03.2026 року.
Відповідно до положень частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Стаття 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, в ході судового розгляд справи знайшли підтвердження обставини зміни матеріального становища та стану здоров`я позивача, які в сукупності впливають на його спроможність сплачувати аліменти в розмірі визначеному рішенням суду від 11.11.2025 року.
Твердження позивача, що на його утриманні знаходяться також троє неповнолітніх дітей дружини, з якими вони спільно проживають, у зв`язку з чим він не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, у встановленому судом розмірі, не можуть бути взяті до уваги. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів (чи уникати такого обов`язку) за рахунок того, що позивач одружився вдруге та вирішив проживати спільно з іншими дітьми.
Тому у даній справі суд ураховує зміну матеріального становища та стану здоров`я позивача, які підтверджено належними та допустимими доказами.
Відповідач не скористалася правом подати заперечення та обґрунтування своєї позиції щодо заявлених вимог.
Отже, враховуючи матеріальне становище платника аліментів та стан його здоров`я, інтереси дитини на утримання якої присуджуються аліменти, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом зміни розміру аліментів визначеного рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2025 року з 1/4 до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімумуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи 03.02.2026 р. 
Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 665,60 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно зазначити наступне.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду лише копію договору № 43/1 від 27.01.2026 року про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію ордеру. 
Для належного підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; акту прийому-передачі наданих послуг, що позбавляє суд можливості встановити дійсний перелік та розмір витрат на професійну правничу допомогу.
В зв`язку з цим, підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення встановленого судом розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання – задовольнити частково.
Зменшити з часу набрання рішенням суду законної сили розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2025 року у цивільній справі № 362/1059/25  із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини всіх видів заробітку, доходів, але не менше 50% прожиткового мінімумуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.02.2025 по 31.08.2028 до розміру 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімумуму для дитини відповідного віку,  щомісячно по 31.08.2028. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
В іншій частині вимог позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 08.06.2026.

Суддя Мартинцова І.О.