Справа №567/660/26
Провадження №2/567/607/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Назарук В.А. 
при секретарі - Пономаренко Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 13.02.2020 в розмірі 27471 грн. звернулося ТОВ "ФК "ЕЙС".
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №589094885, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та зобов`язався його повернути у визначені строки.
Вказує про те, що в подальшому між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди до договору №589094885 та у зв`язку з їхнім укладенням сума кредиту становить 20000 грн.
Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору та додаткових угод до нього ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в загальній сумі 20000 грн. на банківську картку відповідача. 
Зазначаючи про те, що у вказаних правовідносинах відбулася зміна кредитора та те, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка становить 27471 грн. та складається з 12135,18 грн. заборгованості по тілу кредиту і 15335,82 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати у справі.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 14.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Вказаною ухвалою витребувано від АТ КБ "ПриватБанк" відомості про перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів. 
28.05.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що з викладеним у позові категорично не погоджується та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Вказує, що згідно довідки форми 5 від 18.11.2025 він є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а відповідно до пп.3 п.43 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з нього заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом у розмірі 15335 грн. 82 коп., а тому такі дії позивача повністю суперечать зазначеним нормам законодавства.
Крім того вказує, що на момент укладення 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" договору факторингу, з наступною зміною фактора, кредитного договору №589094885 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено не було, оскільки такий договір був укладений лише 13.02.2020. зазначає, що згідно положень чинного законодавства, відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу, що в спірних правовідносинах не встановлено. Вважає, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" не мало права на відступлення права вимоги за кредитним договором № 589094885, позичальником за яким є ОСОБА_1 , оскільки кредитних правовідносин між ними на день укладення договору факторингу не виникло. Зазначає, що у позовній заяві не викладено та не доведено переходу до нього прав вимоги за договором позики №589094885, який був укладений 13.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем. 
Зазначає, що до своєї позовної заяви позивач долучає копію договору правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, копію додаткової угоди №25770915110 від 01.09.2025 до договору правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, копію Акту прийому-передачі наданих послуг, однак у матеріалах справи фактично відсутнє підтвердження оплати адвокатських послуг ТОВ "ФК "ЕЙС" у сумі 7000 грн., а тому відсутня підстава для стягнення з відповідача даних коштів.
28.05.2026 ТОВ "ФК "ЕЙС" подало суду відповідь на відзив, у якому вказує, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось з 13.02.2020 по 12.05.2020, тобто поза межами несення ОСОБА_1 військової служби, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Окрім того вказує, що відповідач не заперечує щодо укладання кредитного договору №589094885 від 13.02.2020 щодо отримання грошових коштів, а отже, підтверджує невиконання взятих на себе зобов`язань.
Зазначає, що між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та між ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії цього договору закінчується 28.11.2019. Відповідно до п.8.6, додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. Вказує, що в подальшому ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 – якими продовжено строк дії договору до 31.12.2024. Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. 
Крім того вказує, що відповідно до п.4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 15.07.2020 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №89 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 27471 грн. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Зазначає, що сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином, зокрема: підписали договір факторингу №28/1118-01; уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договору факторингу. Таким чином, право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" 15.07.2020, тобто після укладання кредитного договору №589094885 від 13.02.2020.
Зазначає, що відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. 
Вказує, що 05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №05/0820- 01. Відповідно до п.8.2 якого, строк дії договору закінчується 04.08.2021. Відповідно до п.8.6, додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Таким чином, додатковими угодами №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 продовжено строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.
Зазначає, що 11.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем було укладено договір факторингу №11/07/25-Е. Відповідно до п.1.1 договору, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Ціна продажу – сума грошових коштів, що сплачується фактором клієнту на умовах даного договору, розмір якої встановлюється згідно з п.3.3. цього Договору. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 є невід`ємною частиною договору (п.1.1.). Згідно п.1.2 Договору перехід від клієнта (ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс") до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2. Відповідно до договору, реєстр боржників – це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в відповідному додатку (форма реєстру боржників) до цього договору. Таким чином, згідно витягу з реєстру боржників, від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 27471 грн.
Окрім того вказує, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт щодо професійної правничої допомоги, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином.
Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "ФК "ЕЙС" ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань.
В судовому засіданні з копії договору кредитної лінії №589094885 від 13.02.2020 встановлено, що 13.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір, а з копій додаткових угод до вказаного кредитного договору встановлено, що 13.02.2020, 14.02.2020 та 16.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди.
Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". 
Зокрема, в ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
З аналізу положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі "Підписи сторін".
Водночас, ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до норм ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України).
Статтею 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договір кредитної лінії №589094885 від 13.02.2020 разом з додатковими угодами до нього є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України.
Даний договір відповідає вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що він оспорювався відповідачем не подано.
Відповідно до умов кредитного договору №589094885 від 13.02.2020 товариство надало ОСОБА_1 кредит без конкретної споживчої мети, на суму 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
13.02.2020 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1200 грн. з 13.02.2020 на строк дії договору №589094885 від 13.02.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
13.02.2020 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 2050 грн. з 13.02.2020 на строк дії договору №589094885 від 13.02.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
14.02.2020 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 5000 грн. з 14.02.2020 на строк дії договору №589094885 від 13.02.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
14.02.2020 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 7000 грн. з 14.02.2020 на строк дії договору №589094885 від 13.02.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
16.02.2020 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 1750 грн. з 16.02.2020 на строк дії договору №589094885 від 13.02.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
Умовами кредитного договору, з врахування додаткових угод до нього, визначено, що сукупна вартість кредиту складає 134,89% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 26978, 10 грн. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 34,89% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 6978,10 грн. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 20000 грн (у грошовому вираженні).
З матеріалів справи встановлено, що ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" свої обов`язки виконало, надавши позичальнику в розпорядження грошові кошти, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" та випискою за рахунком ОСОБА_1 , відповідно до яких у період 13.02.2020-16.02.2020 картку клієнта № НОМЕР_2 АТ КБ "ПриватБанк" було зарахування грошових коштів в розмірі 2050 грн., 1200 грн., 3000 грн., 7000 грн., 5000 грн., 1750 грн.
В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що відповідач умови договору щодо повернення кредиту порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами та основного тіла кредиту.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 в період 13.02.2020-16.02.2020 отримав у ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" в кредит грошові кошти в розмірі 20000 грн. та зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ними, але належним чином не виконав свої обов`язки за договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Кредитний договір разом з додатковими угодами до нього, відповідно до умов яких ОСОБА_1 отримав кредит в загальному розмірі 20000 грн. було укладено строком на 29 днів. 
Відповідно до додаткової угоди від 13.03.2020 сторони дійшли згоди продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №589094885 від 13.02.2020 на 28 днів, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника. Зазначеною угодою визначено, що починаючи з 13.03.2020, позичальник сплачує за користування кредитом 1,37 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що ОСОБА_1 у визначений строк кредитні кошти у визначеному розмірі не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, що призвело до утворення заборгованості.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти повністю в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту в розмірі 12135,18 грн.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Умовами кредитного договору, з врахуванням додаткових угод до нього, визначено, що позичальник сплачує за користування кредитом 1,37 відсотків в день від суми кредиту.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 посилається на те, що він є військовослужбовцем, а тому відсотки за користування кредитними коштами стягненню з нього не підлягають та не повинні були нараховуватися позивачем.
Згідно довідки форми 5 від 18.11.2025, ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .
З розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось з 13.02.2020 по 12.05.2020, тобто поза межами несення ОСОБА_1 військової служби.
Відповідно до пп.3 п.43 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 
Оскільки нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось з 13.02.2020 по 12.05.2020, тобто поза межами несення ОСОБА_1 військової служби, то зазначенні положення закону до даних правовідносин бути застосованими не можуть.
Звертаючись до суду просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом у розмірі 15335,82 грн..
Оскільки борг по процентам за договором кредитної лінії від 13.02.2020 на даний час ОСОБА_1 не сплачений, то і цій частині позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 15335,82 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.
При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачем не оспорювався та те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування. 
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч.2 ст.1078 ЦК України, майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Як вбачається із матеріалів справи, 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу №28/1118-01.
Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює його (п. 2.2).
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п. 4.1).
Відповідно пункту 1.3 договору, правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п.8.1 цього договору, договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (за наявності її у сторони).
Строк дії вказаного договору згідно п. 8.2 було встановлено до 28.11.2019.
У подальшому додатковими угодами вносилися зміни до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2024 включно.
При цьому, суд враховує, що відповідно до п.4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. 
05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №05/0820-01 та 11.07.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу №11/07/25-Е.
Умовами укладених договорів факторингу передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.
Враховуючи вищевикладене, укладання договору факторингу між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" до виникнення кредитних правовідносин з відповідачем не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним.
Таким чином ТОВ "ФК "ЕЙС" має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором.
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Водночас, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань перед позивачем за кредитним договором №589094885 від 13.02.2020.
При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Звертаючи до суду, позивач серед іншого просить стягнути з відповідача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до наданих доказів вбачається, що 20.08.2025 між ТОВ "ФК "ЕЙС" та адвокатським бюро "ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ" було укладено договір про надання правничої правової допомоги №20/08/25-01 та адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу.
Згідно додаткової угоди №25770915110 від 01.09.2025 до договору про надання правничої правової допомоги №20/08/25-01, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором №589094885 від 13.02.2020 з Половки М.М.
З акту прийому-передачі наданих послуг (який є невід`ємною частиною до за договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 29.12.2025) встановлено, що ТОВ "ФК "ЕЙС" понесено 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
Суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором.
Тобто, даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають з відносин банківського кредитування та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів. У спорах такого характеру, за відсутності інших позовних вимог, відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.
Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Також вирішення спору було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без участі адвоката у судовому засіданні.
Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн.
З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3500 грн. 
Керуючись ст.2, 10-12, 133, 137, 141, 263-265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :

позов задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС" 27471 грн. заборгованості за кредитним договором, 2662 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору і 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" (місцезнаходження: м.Київ, вул.Юрія Поправки, 6 каб.13, код ЄДРПОУ 42986956),
відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено 16.06.2026.
Суддя Острозького районного суду	Назарук В.А.