Подільський районний суд міста Києва

Справа № 758/7234/26 
Провадження № 1-кп/758/1589/26
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2026          м. Київ 
Подільський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в порядку спрощеного провадження складений дізнавачем відділу дізнання Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 , затверджений прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025105070000454 від 12.06.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який має середню освіту, на утриманні малолітніх дітей немає, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, повністю згоден із встановленими органом дізнання обставинами вчиненого ним проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, передбачене ч. 1 ст. 394 КПК України, і у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, просив визначити покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
До обвинувального акту додана заява потерпілого ОСОБА_6 , в якій зазначено, що він згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні. На призначення покарання поклався на розсуд суду.
До обвинувального акту прокурором додано клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути дане кримінальне провадження, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних, проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Разом з цим, судом встановлено, що на виконання вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані:
1) письмова заява ОСОБА_7 від 30 квітня 2026 року, складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;
2) письмова заява потерпілого ОСОБА_6 від 30 квітня 2026 року, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;
3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченогоч.1 ст. 125 КК України.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України. 
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.
За результатами судового розгляду у спрощеному провадженні встановлено, що:
28.05.2025 близько 21 год. 35 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували у коридорі загального користування на 6 поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_3 . У цей час, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час вказаного конфлікту, того ж дня, о 21 год. 35 хв., перебуваючи у коридорі загального користування на 6 поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_3 в ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом наніс два удари молотком у область лівої гомілки ОСОБА_6 . 
Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна - на переднє-внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині та в нижній третині.
Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну вказаному опосвідуваним та в направленні, тобто, 28.05.2025, не були небезпечним для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров?я). 
Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України - умисному легкому тілесному ушкодженні.
Обставини вчинення указаного кримінального проступку не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту на виконання вимог ч. 3 ст. 302 КПК України: 1) заява обвинуваченого, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; 3) заява потерпілого, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; 2) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, керуючись вимогами КПК України щодо особливостей спрощеного провадження стосовно кримінальних проступків, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, доведена, при цьому дії обвинуваченого кваліфіковані правильно.
Оцінивши сукупність зібраних під час дізнання доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведена подія кримінального правопорушення, місце, час, спосіб та наслідки його вчинення, а також форма вини та мотиви вчинення обвинуваченим кримінального проступку.
Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення стосовно ОСОБА_7 в умисному легкому тілесному ушкодженні, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання обвинуваченого  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчинені кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття 
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Отже, згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком; особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий. 
Крім того, під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому судом враховано його позицію щодо призначення покарання у виді штрафу, та позицію потерпілого, який поклався на розсуд суду, тобто не наполягав на суворій мірі покарання. 
Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_7 суд бере до уваги те, що санкція ч.1 ст. 125 КК України передбачає альтернативні види покарання, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Одночасно суд ураховує, що досягнення мети запобігання вчиненню кримінальних правопорушень самим засудженим відбувається шляхом такого впливу покарання на винного, який позбавляє його можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Такого результату може бути досягнуто самим фактом його засудження і тим більше - виконанням покарання, коли засуджена особа поставлена в такі умови, які значною мірою перешкоджають або повністю позбавляють її можливості вчинити нове кримінальне правопорушення.
Крім того, судом враховано, що відповідно до ч.3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
Відповідно до ч.2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.
Отже, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_7 іншого покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 125 КК України, ніж штрафу.
З огляду на викладене, ураховуючи індивідуальні особливості вчиненого обвинуваченим діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, позицію потерпілого, а також відомості, які характеризують обвинуваченого, зокрема його вік, а також те, що він вчинив кримінальне правопорушення, будучи таким, який не має судимості, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу. Крім того, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 досяг пенсійного віку, а тому йому неможливо призначити інші види покарання передбачені ч.1 ст. 125 КК України, ніж покарання у виді штрафу. 
Таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Суд вирішує питання про долю речових доказів та процесуальні витрати відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України. 
Документально підтверджені процесуальні витрати та витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 50, 65, 66, 125 ч. 1 КК України, ст.ст. 100, 124, 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382, 392-395, 532 КПК України, 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. 
Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025105070000454 від 12.06.2025 року, після набрання вироком законної сили, а саме: 
- флеш носій із відеозаписом з камери особистого мобільного телефону потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до паперового конверту, з написом 12025105070000454, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя           ОСОБА_1