ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року	справа № 380/11478/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком, із урахуванням зарахування періоду роботи з 05.08.2011 по 06.03.2026 до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закон) України «Про пенсійне забезпечення» на посадах старшої медичної сестри інфекційного відділення та сестри медичної старшої інфекційного відділення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи у подвійному розмірі період роботи з 05.08.2011 по 06.03.2026 на посадах старшої медичної сестри інфекційного відділення та сестри медичної старшої інфекційного відділення у КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради та здійснити перерахунок пенсії за віком з дати призначення пенсії, а саме з 15.07.2024, виплату провести з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/1958/25 відповідач призначив йому з 15.07.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши періоди роботи з 05.08.2011 по 24.07.2024 до пільгового стажу роботи за Списком № 2. Водночас, як слідує з розрахунку пенсії за формою РС-право, при призначенні пенсії пенсійний орган здійснив обрахунок страхового стажу в одинарному розмірі (кратність 1), без застосування положень статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач зазначає, що 06.03.2026 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням у подвійному розмірі періодів роботи на посадах старшої медичної сестри інфекційного відділення та сестри медичної старшої інфекційного відділення, проте листом від 23.03.2026 № 15230-15632/І-02/8-1300/26 відповідач фактично відмовив у такому зарахуванні та перерахунку, пославшись на те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною, а положення статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовують та не зупиняють її дію. На підтвердження своєї позиції посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17.
Ухвалою судді від 08.06.2026 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, який є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення. Відповідач вказав, що відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, а оскільки з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058-IV, з цієї дати всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Відповідач також зазначив, що відповідно до нової редакції статті 60 Закону № 1788-XII стаж за роботу у відповідних закладах, у тому числі до 15 серпня 2003 року, обчислюється у подвійному розмірі лише для визначення права на пенсію, а визначення розміру пенсії здійснюється за нормою статті 24 Закону № 1058-IV, тобто в одинарному розмірі. На переконання відповідача, обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, розмір пенсії позивачу обчислено вірно, а тому відмова у перерахунку пенсії є правомірною. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Розглянувши позов, відзив на позовну заяву, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, призначеної з 15.07.2024 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі № 380/1958/25.
Згідно з матеріалами пенсійної справи та розрахунком пенсії за формою РС-право загальний страховий стаж позивача становить 31 рік 05 місяців 07 днів (враховано по 24.07.2024); при цьому страховий стаж за весь період, у тому числі періоди роботи на посадах сестри медичної старшої інфекційних відділень після 01.01.2004, враховано в одинарному розмірі (кратність 1).
Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради від 23.02.2026 № 319, виданою на підтвердження характеру роботи, ОСОБА_1 з 05.08.2011 по теперішній час безперервно працює на посаді сестри медичної старшої інфекційних відділень у закладах охорони здоров`я, змінюючи лікувальні заклади через реорганізацію мережі лікувальних закладів м. Дрогобича. Протягом зазначеного періоду позивач виконує роботу повний робочий день та з безпосереднім контактом з інфекційними хворими, у зв`язку з чим стаж роботи на такій посаді при пенсійному забезпеченні підлягає зарахуванню у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
06.03.2026 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила зарахувати до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 05.08.2011 та здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення.
Листом від 23.03.2026 № 15230-15632/І-02/8-1300/26 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з посиланням на статті 24 Закону № 1058-IV та статтю 60 Закону № 1788-XII, повідомило позивача, що робота у відповідних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі лише до 01.01.2004, а пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, фактично відмовивши у зарахуванні спірного періоду у подвійному розмірі та у перерахунку пенсії.
Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсії визначаються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 60 Закону № 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058-IV, частиною третьою статті 24 якого встановлено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Закон № 1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону № 1788-XII під час обчислення пільгового стажу, а сама редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час. Положення статті 24 Закону № 1058-IV не скасовують та не зупиняють дію статті 60 Закону № 1788-XII.
Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Аналогічні за змістом правовідносини неодноразово були предметом розгляду Верховного Суду. Так, у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно з яким стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону № 1788-XII та не зупиняє її дію, а тому періоди роботи в інфекційних та інших визначених статтею 60 Закону № 1788-XII закладах (відділеннях) охорони здоров`я підлягають зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі, у тому числі після 01.01.2004 - дати набрання чинності Законом № 1058-IV.
Зазначена правова позиція була підтримана та розвинута Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.12.2021 у справі № 688/2916/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17 та від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, у яких Суд залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII періоди роботи позивачів у відповідних закладах охорони здоров`я після 01.01.2004. При цьому Верховний Суд виходив із того, що для зарахування медичному працівнику стажу у подвійному розмірі необхідно враховувати саме специфіку місця роботи працівника, а не найменування посади, яку він обіймав.
В силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наведені висновки Верховного Суду є чинними та підлягають врахуванню судом при вирішенні цього спору.
З огляду на наведене, доводи відповідача про те, що з 01.01.2004 усі періоди страхового стажу враховуються виключно в одинарному розмірі, а пільговий порядок обчислення стажу за період з 01 січня 2004 року застосовується лише в частині визначення права на пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведених норм та не відповідають усталеній практиці Верховного Суду. Право на зарахування стажу у подвійному розмірі за статтею 60 Закону № 1788-XII не пов`язане із набранням чинності Законом № 1058-IV і поширюється на весь період роботи особи у відповідних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у тому числі після 01.01.2004.
Так само суд відхиляє доводи відповідача про те, що обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, а тому вирішення цього питання судом є втручанням у повноваження суб`єкта владних повноважень. Перевірка правомірності бездіяльності суб`єкта владних повноважень з питань обчислення страхового стажу та перерахунку пенсії, а також зобов`язання його вчинити дії, прямо передбачені законом, належить до завдань адміністративного судочинства і не є втручанням у дискреційні повноваження, оскільки за встановлених обставин у відповідача наявний лише один правомірний варіант поведінки.
Судом встановлено та відповідачем по суті не спростовано, що позивач у період з 05.08.2011 по теперішній час працювала повний робочий день на посадах сестри медичної старшої інфекційних відділень у закладах охорони здоров`я з безпосереднім контактом з інфекційними хворими, тобто на роботі, яка відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Зазначені обставини підтверджуються довідкою КНП «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради від 23.02.2026 № 319, записами трудової книжки та матеріалами пенсійної справи. Характер роботи позивача та її віднесення до передбаченої статтею 60 Закону № 1788-XII відповідач під час розгляду справи не заперечив.
За таких обставин бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача за віком із урахуванням зарахування періоду роботи з 05.08.2011 по 15.07.2024 (по день, з якого призначено пенсію) до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII є протиправною.
Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.
За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Європейський суд з прав людини у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією. Під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.
Згідно з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень; у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії, і якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Оскільки за встановлених обставин позивач має право на зарахування спірного періоду роботи до стажу у подвійному розмірі та на відповідний перерахунок пенсії, належним та ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача зарахувати такий період у подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсії.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії проводиться за відповідною заявою. Водночас підставою позову у цій справі є не перерахунок у зв`язку з набуттям нового стажу після призначення пенсії, а неправильне (в одинарному розмірі) обчислення вже наявного на дату призначення пенсії стажу, що підлягав зарахуванню у подвійному розмірі. З огляду на те, що відповідне неправильне обчислення стажу мало місце при призначенні пенсії з 15.07.2024, перерахунок пенсії підлягає здійсненню з дати призначення пенсії, а саме з 15.07.2024, з проведенням виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
Суд також враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17, при вирішенні питання про перерахунок пенсії неприпустимим є формалізм щодо форми звернення особи, якщо зі змісту такого звернення вбачається дійсний намір особи реалізувати своє право на перерахунок пенсії.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї поведінки та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Питання розподілу судових витрат вирішується судом з урахуванням документально підтверджених витрат позивача зі сплати судового збору.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком, із урахуванням зарахування періоду роботи з 05.08.2011 по 15.07.2024 (по день, з якого призначено пенсію) до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII на посадах старшої медичної сестри інфекційного відділення та сестри медичної старшої інфекційного відділення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи у подвійному розмірі період роботи з 05.08.2011 по 15.07.2024 (по день, з якого призначено пенсію) на посадах старшої медичної сестри інфекційного відділення та сестри медичної старшої інфекційного відділення у Комунальному некомерційному підприємстві «Дрогобицька міська лікарня № 1» Дрогобицької міської ради відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII та здійснити перерахунок пенсії за віком з дати призначення пенсії, а саме з 15.07.2024, з проведенням виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.