Справа №345/5049/25 
Провадження № 2/345/1579/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
26.05.2026 р. м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Сухарник І.І.
за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
встановив: 
Представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, а саме просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 29.06.2023-100000005 від 29.06.2023 у розмірі 18656,11 грн, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору. 
Позов мотивує тим, що ТОВ «Споживчий центр» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) 29.06.2023 р. уклали Кредитний договір (оферти) № 29.06.2023 100000005. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 11000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 29.06.2023, строком на 42 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.3% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит ("процентна ставка"). Комісія, пов`язана з наданням Кредиту ("Комісія") - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1650,00 грн. 
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 18656,11 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000,00 грн, по процентам в розмірі 6006,11 грн, по комісії 1650,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути з відповідача дану суму, а також судові витрати. (а.с.1-13).
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.23).
Оскільки у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов, то заочним рішенням від 21.11.2025 позов було задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 29.06.2023-100000005 від 29.06.2023 у розмірі 18656,11 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 11000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 6006,11 грн, заборгованість за комісією 1650,00 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2422,40 грн сплаченого судового збору (а.с.25-29). 
17.02.2026 відповідач ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася із заявою про перегляд даного заочного рішення (а.с.40-44).
Ухвалою від 02.03.2026 скасовано заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.11.2025, яке ухвалено по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.61-65).
16.03.2026 судом отримано від представника відповідача відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає поданий позов необґрунтованим та безпідставним, а наведені у позовній заяві твердження позивача надуманими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України та фактичним обставинам. У відзиві зазначено, що відповідач став жертвою шахрайських дій, зокрема, у період часу з 28.06.2023р. по 03.07.2023р. невідома особа отримала доступ до фінансового номера телефону відповідача (+38 095 244 05 94 «Vodafone») та здійснила несанкціоноване втручання до інформаційних, електронних комунікаційних мереж та автоматизованих систем і, як наслідок, отримала доступ до мобільного додатку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Приват24» з використанням якого викрала у ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» кошти. Відтак, після звернення відповідача в правоохоронні органи було відкрито кримінальне провадження 12023091170000488, яке внесено в ЄРДР 04.07.2023р. Мобільний номер +38 095 244 05 94 «Vodafone» відповідачем одразу був заблокований та подальші дії щодо нього вчинялись слідчо-оперативними працівниками поліції. Окрім цього, позивачу було достеменно відомо про викрадення фінансового номера відповідача (+38 095 244 05 94 «Vodafone»). Позивач у позовній заяві зазначає, що Відповідач отримав грошові кошти за Кредитним договором (оферта) №29.06.2023-100000005, який укладено 29.06.2023р. Однак, ця обставина не відповідає дійсності і спростовується долученими до даного відзиву документами та фактичними обставинами. Відповідач не отримував кошти Позивача, навіть не подавав заявку на отримання кредитних коштів від Позивача. Про це достеменно відомо й позивачу, оскільки останній був повідомлений про те, що фінансовий номер Відповідача був викрадений («взламаний»), а шахрайськими діями було здійснено несанкціоноване втручання до інформаційних, електронних комунікаційних мереж та автоматизованих систем і, як наслідок, отримано доступ до мобільного додатку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Приват24» через який саме у Позивача було викрадено кошти в розмірі 11000,00 грн. Додатковим підтвердженням цього слугує й те, що Позивач також звернувся за захистом своїх прав та інтересів до правоохоронних органів. 
Також, представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач не подав до Калуського міськрайонного суду жодних належних та підтверджуючих документів, що свідчили б про те, що саме відповідачем було укладено кредитний договір та, як результат, відповідачем було отримано кредитні кошти. Більше того, позивач, через два роки з моменту відкриття кримінального провадження 12023091170000488, яке внесено в ЄРДР 04.07.2023р., після фактичного встановлення та затримання правоохоронними органами особи шахрая (громадянин ОСОБА_3 ), який безпосередньо вчиняв несанкціоноване втручання до інформаційних, електронних комунікаційних мереж та автоматизованих систем та заволодів коштами позивача в розмірі 11000,00 грн, звернувся до Калуського міськрайонного суду із позовними вимоги до відповідача ( ОСОБА_1 ) - особи, яка не отримувала жодних грошових коштів позивача. На сьогоднішній день, у провадженні Соснівського районного суду міста Черкаси перебуває справа №712/3562/25 по обвинуваченню гр. ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 (крадіжка), ч.1 ст.361 (несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку), ч.3 ст.190 (шахрайство) Кримінального кодексу України. В рамках даного кримінального провадження відповідач заявляла, що кредитні кошти, які обвинувачений ОСОБА_3 отримав шахрайським шляхом у ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в сумі 11000,00 грн вона не отримувала і не повертала, а тому ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» є потерпілою стороною по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. З даного питання 19.05.2025р. Соснівський районний суд міста Черкаси задоволив клопотання ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про визнання останнього потерпілим та цивільним позивачем у справі №712/3562/25 по обвинуваченню громадянина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України, цивільний позов ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до гр. ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в сумі 11000,00 грн. прийняв до розгляду (ухвала Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2025р. у справі №712/3562/25, провадження №1-кп/712/622/25 додається та доступна за наступним посиланням в ЄДСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/129837801). Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.05.2025р. у справі №712/3562/25 судом, серед іншого, встановлено наступне: «….ТОВ «Споживчий центр» звернулося 19.04.2023 року на адресу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області разом із заявою про виконання ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси про надання дозволу на проведення тимчасового доступу до речей та документів в рамках кримінального провадження та заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якому зазначили, що невстановлена особа використовуючи персональні дані ОСОБА_6 уклала кредитний договір від 29.06.2023 та заволоділа грошовими коштами Товариства. Про направлення справи до суду ТОВ дізналося із повідомлення, яке було отримано 01.07.2024, у зв`язку з чим позовна заява не була подана на стадії досудового розслідування . ….», …. «… ТОВ «Споживчий центр» зазнало шкоди на суму 11000 грн. по кредитному договору від 29.06.2023 100000005, про що зазначено в обвинувальному акті, кредитні кошти ОСОБА_6 ТОВ не повернуто, суд вважає, що клопотання про визнання потерпілим ТОВ «Споживчий центр» та цивільним позивачем ОСОБА_7 підлягає до задоволення. …». Аналізуючи дати, які зазначені у вищевказаному документі вбачається, що позивач (ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР») про несанкціоновані дії щодо себе, та й щодо несанкціонованого використання персональних даних відповідача знав ще 19.04.2023р., тобто задовго до того, коли про це навіть дізнався сам відповідач. Незважаючи на вищевикладене, беззаперечним є той факт, що позивач у справі №712/3562/25 (провадження №1-кп/712/622/25), яка перебуває у провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси є потерпілим та цивільним позивачем (!!!) щодо коштів в сумі 11000,00 грн., якими обвинувачений заволодів шляхом шахрайства отримавши доступ до персональних даних гр. ОСОБА_1 та без її відома, використовуючи її персональні дані уклав кредитний договір від 29.06.2023 100000005 з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та викрав ці кошти.
Представник відповідача зазначає, що у даній справі (справа №345/5049/25 за позовом ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до гр. ОСОБА_1 ) поведінка позивача не може бути розцінена як добросовісна, адже: 
- позивач, свідомо, у позовній заяві до гр. ОСОБА_1 вказав засоби зв`язку (номер телефону НОМЕР_1 «Vodafone»), яким заволодів шахрай та який (номер телефону) не є засобом зв`язку з відповідачем. Тим самим позивач розраховував на непоінформованість відповідача про порушення та розгляд щодо нього судового провадження;
- позивач, заявляючи позовні вимоги до відповідача, в позовній заяві вказав, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Такі заяви позивача є не тільки зловживанням процесуальними правами, а й введенням суду в оману, оскільки позивач у даній справі заявив цивільний позов та є цивільним позивачем у справі №712/3562/25 (провадження №1-кп/712/622/25) щодо одного і того ж предмету (11000,00 грн. за викраденими у позивача по кредитному договору від 29.06.2023 100000005).
Представник відповідача зазначає, що наведені позивачем аргументи є безпідставними та необґрунтованими, такими, що жодним чином не підтверджують наявність заборгованості відповідача, так як і не підтверджують право позивача вимагати погашення заборгованості. У зв`язку з цим просить суд у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати (а.с.68-73).
Ухвалою суду від 02.04.2026 витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» наступну інформацію: 1) чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); 2) інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_2 за 29.06.2023; 3) прізвище, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_2 , видану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на яку були 29.06.2023р. перераховані грошові кошти в сумі - 11000 грн (а.с.93-94).
29.04.2026 судом отримано відповідь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», в якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) банком не було емітовано картку № НОМЕР_2 . Щоб перевірити, кому належить картка, потрібно вказати повний номер картки (а.с.99-100).
В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак в позовній заяві просила суд про розгляд справи у її відсутності (а.с.13).
Відповідач в судове засідання не прибула, однак представник відповідачки подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в задоволенні позову просить відмовити. Також представник відповідачки зазначає, що у випадку відмови в задоволенні позовних вимог ним буде подано суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу на протязі 5 днів в порядку ст.141 ЦПК України (а.с.103).
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. 
Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". 
З врахуванням викладеного наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
До матеріалів справи долучено кредитний договір, в якому зазначено, що  «Споживчий центр» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) 29.06.2023 р. уклали Кредитний договір (оферти) № 29.06.2023 100000005. Відповідно до умов кредитного договору № 29.06.2023-100000005 від 29.06.2023 р («Договір») Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: Дата надання/видачі кредиту - 29/06/2023; Сума Кредиту: 11000,00 грн; Строк, на який надається Кредит - 42 днів з дати його надання; Дата повернення (виплати) кредиту - 09.08.2023; Період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі - "черговий період"); Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.3% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту/залишку Кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді; Комісія, пов`язана з наданням Кредиту ("Комісія") - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1650,00 грн. Розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Згідно п. 3.1. кредитного Договору (оферти) Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. передбачено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1. договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_2.
Суд звертає увагу, що в тексті договору не зазначено про можливість перерахування кредитодавцем кредитних коштів на рахунок іншої особи, крім позичальника.
Вказаний Кредитний договір підписувався за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на фінансовий номер - 0952440594. 
29.06.2023, використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, було підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту. 
29.06.2023 року ТОВ «Споживчий центр» перерахувало на банківську картку НОМЕР_4 кошти в сумі 11000,00 грн на виконання кредитного договору № 29.06.2023-100000005 від 29.06.2023 року. Такий номер картки зазначено позичальником в заявці кредитного договору. 
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 29.06.2023-100000005 від 29.06.2023 року утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 18656,11 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000,00 грн, по процентам в розмірі 6006,11 грн, по комісії 1650,00 грн.
Крім того, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 12023091170000488 від 04.07.2023, 04.07.2023 ОСОБА_1 зверталася до Калуського РВП з приводу того, що невідома особа отримала доступ до її мобільного додатку і таємно викрала з її рахунку грошові кошти (а.с.52).
Також ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2025 у справі № 712/3562/25 представник ТОВ «Споживчий центр» залучений до участі у розгляді справи у якості потерпілого та цивільного позивача (кримінальне провадження за ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.3 ст.190 КК України).
Як вбачається з відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ухвалу суду про витребування документів, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) банком не було емітовано картку № НОМЕР_2 . Щоб перевірити, кому належить картка, потрібно вказати повний номер картки (а.с.99-100).
Таким чином, судом встановлено, що кредитні кошти згідно кредитного договору № 29.06.2023-100000005 від 29.06.2023 року в сумі 11000,00 грн були перераховані на банківську картку НОМЕР_2. У кредитному договорі зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів: № НОМЕР_2. Банківська карта № НОМЕР_2 відповідачу ОСОБА_1 не належить. В тексті кредитного договору не зазначено про можливість перерахування кредитодавцем кредитних коштів на рахунок третьої особи.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на що неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах зокрема, постанова КЦС ВС від 22.04.2024 № 559/1622/19).
Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем грошових коштів відповідачу на підставі кредитного договору № 29.06.2023-100000005 від 29.06.2023 року шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. Надана позивачем квитанція не підтверджує факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Банківська карта № НОМЕР_2 відповідачу ОСОБА_1 не належить.
Надана позивачем довідка-розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем кредиту, користування ним.
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодних пояснень щодо твердження представника відповідача про те, що ТОВ «Споживчий центр» визнаний потерпілим та цивільним позивачем у справі №712/3562/25 по обвинуваченню громадянина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України (стороною відповідача зазначено, що обвинувачений, отримавши доступ до персональних даних гр. ОСОБА_1 та без її відома, використовуючи її персональні дані, заволодів шляхом шахрайства кредитними коштами - уклав кредитний договір від 29.06.2023-100000005 з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та викрав ці кошти). Позивачем жодним чином не спростовано це твердження відповідача, не надано суду жодних заперечень, хоча в позивача була можливість це зробити.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).
Враховуючи викладене, ч. 7 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 29.06.2023-100000005 від 29.06.2023 року, оскільки доказів отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов договору позивач не надав, а розрахунок заборгованості не є достатньою підставою для стягнення з відповідача заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Щодо понесених судових витрат сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати залишаються за позивачем.
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд -
ухвалив:
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Головуючий