Номер провадження: 22-ц/813/3052/26 
Справа № 523/19129/16-ц
Головуючий у першій інстанції Шепітко І.Г.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на заочне рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство житлово-комунальний сервіс «Пересипський», Одеський державний університет внутрішніх справ, про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 житловим приміщенням, визнати за ним право користування вказаним житловим приміщенням, та зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до розпорядження Одеського міського голови від 02.07.2008 року №763-01р між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та Одеський юридичним інститутом Харківського національного університету внутрішніх справ (правонаступник: Одеський державний університет внутрішніх справ) був укладений договір оренди від 02.07.2008 року №111/82, 07.08.2008 року була підписана нова редакція договору, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М., зареєстрована в реєстрі за №2744. Предметом договору є передання Одеському державному університету внутрішніх справ у строкове платне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 315,7 кв.м. строком на 49 років, тобто до 02.07.2057 року. 
Також позивач зазначає, що в подальшому вищевказане приміщення було передано у користування працівникам Одеського державного університету внутрішніх справ, у тому числі квартира АДРЕСА_4 була передана у користування ОСОБА_1 за договором про надання службового приміщення від 01.09.2009 року, приміщення передавалось ОСОБА_1 у необладнаному для житла вигляді, про що вказано у самому договорі, станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 були здійсненні ремонтні роботи з переобладнання квартири у житлову, Одеською міською радою було прийнято рішення №160 від 28.05.2015 року “Про передачу в господарське відання комунальним підприємствам (КП) “ЖКС “Вузівський” та “ЖКС” “Пересипський” об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що розташовані за адресами: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 , у відповідності до вищевказаного рішення, нежитлову двоповерхову окремо розташовану будівлю №1 загальною площею 315,7 кв.м. (орендар – Одеський державний університет внутрішніх справ) було передано в господарське відання КП “ЖКС “Пересипський”, однак з 28.05.2015 року по сьогоднішній день жодних дій направлених на надання приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 статусу житлового Одеською міською радою не вчинено. 
У той же час, у відповідності до технічного висновку визначення технічного стану конструкцій фасадної будівлі, після виконання у ньому ремонту, з метою визнання його придатним до подальшої безпечної експлуатації в житловому будинку АДРЕСА_6 загальний фізичний знос будівлі складає 39,0%, що оцінено як задовільне. Посилаючись на бездіяльність Одеської міської ради в частині ненадання приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 статусу житлового, внаслідок чого ОСОБА_1 не може отримати ордер та здійснити реєстрацію свого місця проживання за вказаною адресою, позивач вважає, що квартира АДРЕСА_1 була передана йому у користування, тому вимоги на його думку підлягають задоволенню.
Заочним рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: КП ЖКС “Північний” та Одеський державний університет внутрішніх справ, про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії, – задоволено повністю.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 житловим приміщенням.
Визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язано Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2025 року поновлено заявнику Одеській міській раді пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року, заяву представника відповідача Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Пересипського районного суду м. Одеси ухваленого 08 лютого 2017 року – залишено без задоволення.
Не погоджуючись з таким заочним рішенням суду, Одеська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, призначене на 19.05.2026 року на 16:00 год. позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ростомов Г.А., а також представники відповідача Пересипської районної адміністрації Одеської міської радита третіх осіб Комунального підприємства житлово-комунальний сервіс «Пересипський», Одеського державного університету внутрішніх справ у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 19.05.2026 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , визнаючи квартиру АДРЕСА_1 житловим приміщенням, визнаючи за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язуючи Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що:
- відповідно до розпорядження Одеського міського голови від 02.07.2008 року №763-01р між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та Одеський юридичним інститутом Харківського національного університету внутрішніх справ (правонаступник: Одеський державний університет внутрішніх справ) був укладений договір оренди від 02.07.2008 року №111/82; 
- 07.08.2008 року була підписана нова редакція договору, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М., зареєстрована в реєстрі за № 2744. Предметом договору є передання Одеському державному університету внутрішніх справ у строкове платне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 315,7 кв. м. строком на 49 років, тобто до 02.07.2057 року;
- у подальшому вищевказане приміщення було передано у користування працівникам Одеського державного університету внутрішніх справ, у тому числі квартира АДРЕСА_4 була передана у користування ОСОБА_1 за договором про надання службового приміщення від 01.09.2009 року; 
- приміщення передавалось ОСОБА_1 у необладнаному для житла вигляді, про що вказано у самому договорі. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 були здійсненні ремонтні роботи з переобладнання квартири у житлову; 
- Одеський державний університет внутрішніх справ одночасно звернувся до Одеської міської ради із клопотанням про переведення приміщення у житловий фонд з наданням статусу гуртожитку для проживання працівників та службовців Одеського державного університету внутрішніх справ.
- Одеською міською радою було прийнято рішення №160 від 28.05.2015 року “Про передачу в господарське відання комунальним підприємствам (КП) “ЖКС “Вузівський” та “ЖКС” “Пересипський” об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що розташовані за адресами: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 ; 
- у відповідності до вищевказаного рішення, нежитлову двоповерхову окремо розташовану будівлю №1 загальною площею 315,7 кв. м. (орендар – Одеський державний університет внутрішніх справ) було передано в господарське відання КП «ЖКС «Пересипський»; 
- з 28.05.2015 року до сьогодні день жодних дій направлених на надання приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 статусу житлового Одеською міською радою не вчинено.
У відповідності до технічного висновку визначення технічного стану конструкцій фасадної будівлі, після виконання у ньому ремонту, з метою визнання його придатним до подальшої безпечної експлуатації в житловому будинку АДРЕСА_6 , загальний фізичний знос будівлі складає 39,0%, що оцінено як задовільне.
Квартира АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_1 , який після проведення ремонтних робіт постійно в ній проживає.
Внаслідок бездіяльності Одеської міської ради в частині ненадання приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 статусу житлового, ОСОБА_1 позбавлений права отримати ордер та здійснити реєстрацію свого місця проживання за вказаною адресою.
Колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.) (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23), від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)).
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), в розумінні якої конституційне право на участь в судовому засіданні повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).
Як вбачається супровід процесу управління документами, що надходять на адресу Одеської міської ради і дозволяє однозначно ідентифікувати документ у будь-який інстанції електронного документообігу, здійснюється за допомогою системи автоматизації діловодства та електронного документообігу «Дело 8.9. (версія 8.9.0), що забезпечує контроль та облік документів, які надходять до канцелярії Одеської міської ради.
Згідно з доповідною запискою начальника відділу з організації роботи юридичного департаменту Одеської міської ради від 12.12.2024 року жодного судового документа в системі автоматизації діловодства та документообігу «Дело 8.9. (версія 8.9.0) в Юридичному департаменті Одеської міської ради не зареєстровано. 
Крім того, згідно з листом Департаменту документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради № 543 від 11.12.2024 року проведеною перевіркою бази електронного документообігу Виконавчого комітету Одеської міської ради в частині загального листування процесуальних документів у справі № 523/19129/16-ц не виявлено.
Як вбачається з матеріалів справи первісна редакція поданої до Суворовського районного суду м. Одеси у грудні 2016 року позовної заяви ОСОБА_1 містила вимоги лише до Одеського державного університету внутрішніх справ, інших учасників у позовній заяві у первісній редакції не зазначено.
Провадження у справі відкрито ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси 26.12.2016 року та призначено судове засідання на 26.01.2017 року на 15:40 год.
Проте, 26.01.2017 року сторони у судове засідання не з`явились, але до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , в якій був змінений суб`єктний склад відповідачів, зокрема, позовні вимоги заявлені до Одеської міської ради, Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, а в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучені - Комунальне підприємство житлово-комунальний сервіс «Пересипський» та Одеський державний університет внутрішніх справ.
Наступне судове засідання районним судом призначено на 08.02.2017 року на 16:00 год. 
З бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що судова повістка разом з уточненим позовом у справі № 523/19129/16 вручено 06.02.2017 року. При цьому прізвище та ініціали особи, якій вручено вказане рекомендоване повідомлення під підпис не зазначені (т. 1 а. с. 29 ). 
Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи в суді першої інстанції у січні-лютому 2017 року, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Таким чином, вручення судової повістки та уточненої позовної заяви, яка містила новий суб`єктний склад відповідачів вручено відповідно до рекомендованого повідомлення адресованого Одеській міській раді, невідомій особі (без зазначення прізвища та посади) 06.02.2017 року, тобто з порушенням строків передбачених ч. 4 ст. 74 ЦПК України.
Крім того, проаналізувавши зміст рекомендованого повідомлення та матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що у справі відсутній поштовий конверт з штемпелем пошти про дату направлення судової кореспонденції адресату та штемпель пошти про її зворотне повернення до суду. Саме рекомендоване повідомлення також не містить відбиток поштового штемпелю та індивідуального трек-коду з номером відправлення.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що бланк рекомендованого повідомлення про вручення судової повітки та уточненого позову, адресованого Одеській міській раді (т. 1 а. с. 29) не свідчить про те, що дане повідомлення було направлено через оператора поштового зв`язку.
Аналогічні відомості вбачаються і з повістки про виклик у судове засідання на 08.02.2017 року на 16:00 год., який містить відбиток штампу юридичного департаменту одеської міської ради, але не супроводжується відповідним штемпелем оператора поштового зв`язку, та індивідуальним трек-кодом з номером відправлення, а також з рекомендованого повідомлення адресованого Одеській міській раді про вручення копії заочного рішення суду (т. 1 а. с. 30, 52).
Таким чином, вказані документи на аркушах справи 30 та 52 в томі 1 цивільної справи, яка переглядається, також, як і документ на аркуші справи 29 не підтверджують факт належного повідомлення Одеської міської ради про судове засідання призначене на 08.02.2017 року о 16:00 год. та про отримання Одеською міською радою 27.02.2017 року копії заочного рішення суду від 08.02.2017 року.
Враховуючи наведене та приймаючи до увагу листування між структурними підрозділами Одеської міської ради та Виконкому Одеської міської ради про відсутність зареєстрованих у системі автоматизації діловодства та документообігу «Дело 8.9. (версія 8.9.0) та в електронному документообігу судових документів по справі № 523/19129/16-ц, колегія суддів доходить висновку про відсутність належного повідомлення відповідача – Одеської міської ради.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін – один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду – передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Всупереч вищенаведеним нормам процесуального права, суд першої інстанції розглянув і вирішив справу за відсутності Одеської міської ради щодо якої відсутні відомостей про її належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, що в розумінні ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.
Ухвалюючи власне судове рішення колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього
Тобто, апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами. Водночас для дослідження нових доказів, які не було подано до суду першої інстанції, апеляційний суд приймає лише у виняткових випадках. Серед критеріїв для їх прийняття є «винятковість випадку» і «об`єктивна неможливість» учасника справи подати такі докази до суду першої інстанції.
Очевидно, що в разі підтвердження неналежного інформування відповідача про розгляд справи судом першої інстанції та за умови, що судом не здійснено належної перевірки та не надано оцінку запереченням відповідача, які наведені у заяві про перегляд заочного рішення, а у задоволенні самої заяви відмовлено, відповідач апріорі не міг скористатися правом подавати заяви по суті справи та на підтвердження своїх доводів надавати відповідні докази, заявляти клопотання про їх витребування або заяви про забезпечення. 
Виходячи з того, що при апеляційному розгляді справи встановлено факт неналежного повідомлення Одеської міської ради про розгляд справи у суді першої інстанції, і неможливість у зв`язку із цим подати докази на підтвердження своїх заперечень проти заявлених вимог, а також ураховуючи, що суд першої інстанції вирішуючи заяву Одеської міської ради про перегляд заочного рішення, не усунув відповідних недоліків, колегія суддів вважає за можливе дослідити нові докази, які мають суттєве та визначальне значення для правильного вирішення справи і ухвалення законного рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Одеським апеляційним судом з підстав ч. 7 ст. 81 ЦПК України витребувано від Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеського державного університету внутрішніх справ та Департаменту комунальної власності інформацію щодо належності будинку АДРЕСА_3 та його статусу. 
Згідно з відповіддю Одеського державного університету внутрішніх справ вбачається, що:
«На підставі нової редакції договору оренди нежитлового приміщення № 111/82 від 10 липня 2008 року, укладеного 07 серпня 2008 року з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, в оренді у Одеського державного університету внутрішніх справ перебуває нежитлова двоповерхова будівля загальною площею 315,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 . Термін дії договору - до 07.08.2057 року .
Згідно з додатковим погодженням до договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2008 № 111/82 від 23 червня 2009 року приміщення Орендодавцем передано Орендарю виключно для використання під розміщення гуртожитку університету.
Одеський державний університет внутрішніх справ з клопотанням до органів місцевого самоврядування м. Одеси (в тому числі до Суворовської (теперішньої Пересипської) районної адміністрації Одеської міської ради про включення до числа службових приміщень (службової квартири) будь-якого приміщення (приміщень) у нежитловій двоповерховій окремо розташованій будівлі № 1, загальною площею 315,7 кв.м, або іншого об`єкта нерухомості (іншої будівлі) за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 10.07.2008 року по день надання відповіді на дану ухвалу суду відповідно до статті 118 Житлового кодексу України не звертався.
Відомості про рішення Пересипської (колишньої Суворовської) районної адміністрації Одеської міської ради щодо включення будь-якого приміщення (приміщень) у нежитловій двоповерховій окремо розташованій будівлі № 1, загальною площею 315,7 кв. м., або іншого об`єкта нерухомості (іншої будівлі) за адресою: АДРЕСА_3 , до числа службових приміщень в Одеському державному університеті внутрішніх справ відсутні.
Передача будь-якого службового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , будь-якій фізичній особі за відповідним цивільно-правовим договором як такого, що включено до числа службових приміщень (службових квартир), відповідним рішенням виконавчого органу Одеської міської ради в порядку, передбаченому Житловим кодексом України, Одеським державним університетом внутрішніх справ не здійснювалось.
В той же час, оскільки будівля за адресою: АДРЕСА_3 , передана в оренду для розміщення гуртожитку університету Одеським державним університетом внутрішніх справ дійсно відповідно до договору про надання службового приміщення від 07.09.2009 року ОСОБА_1  для тимчасового проживання було надано приміщення АДРЕСА_1 .
Надати належним чином завірену копію договору про надання службового приміщення від 07.09.2009 року та копію акту про передачу ОСОБА_1 службового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , не уявляється можливим у зв`язку із втратою вказаних документів.
Необхідно зазначити, що у заочному рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2021 року у справі № 523/6186/20 зазначено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 року у справі № 523/19129/16-ц позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Суворовської міської адміністрації Одеської міської ради, треті особи: КП «ЖКС Північний» та Одеський державний університет внутрішніх справ, про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зокрема, зобов`язано Суворовську районну адміністрацію ОМР видати ОСОБА_1 ордер на квартиру АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи встановлено, що на підставі розпорядження Суворовської райадміністрації ОМР №186 від 31.03.2017 року ОСОБА_1 отримав ордер на жиле приміщення № 009642 серія СР 18.04.2017 року на право зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ордер видано не на підставі цивільно-правової угоди про надання у користування ОСОБА_1 службового житла в порядку, передбаченому статтею 122 Житлового кодексу України, а на підставі рішення суду».
Згідно з відповіддю Департаменту комунальної власності одеської міської ради вбачається, що: 
«У комунальній власності територіальної громади м. Одеси перебуває нежитлова двоповерхова окремо розташована будівля АДРЕСА_7 , що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна - 23233889.
08.05.2008 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на нежитлову двоповерхову окремо розташована будівля № 1 яка в цілому складається з нежитлових приміщень 1-го та 2-го поверхів у літ “А” загальною площею 315,7 кв. м, зазначених у технічному паспорті від 09.11.2007 року.
Свідоцтво видане на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 06.09.1948 року № 571.
Зазначений технічний паспорт виготовлений Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 09.11.2007 року, копія якого додається.
Між представництвом по управлінню комунальною власності Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради) та Одеським юридичним інститутом Харківського національного Університету внутрішніх справ було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 11/82від 10.07.2008 який 07.08.2008 року підписано сторонами у новій редакції яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М. відповідно до якого строк дії договору встановлено сторонами з 07.08.2008 року до 07.08.2057 року.
02.03.2026 року Департаментом здійснено обстеження нежитлової одноповерхової будівлі № 1 розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .
В ході проведення обстеження встановлено, що вхід у будівлю здійснюється з фасаду вулиці Отамана Головатого та з середини двору.
Також встановлено, що вся площа будівлі використовується як житлові квартири співробітниками навчального закладу чим порушено умови договору оренди.
Дозвіл Департаменту на використання об`єкта оренди під розміщення житлових квартир не надавався.
Враховуючи викладені вище обставини встановлено порушення пункту 4.1. розділу 4 Договору оренди.
Наголошуємо, що в розпорядженні Департаменту відсутні будь-які цивільно-правові угоди про передачу в орендне користування частини приміщень нежитлової окремо розташованої двоповерхової будівлі АДРЕСА_7 фізичним особам, а також інформація про включення об`єктів до числа службових приміщень. Дозвіл Одеському юридичному інституту Харківського національного Університету внутрішніх справ на передачу об`єкта або його частини в суборенду не надавався.
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.05.2015 року № 160 в господарське відання КП «ЖКС «Пересипський» переданий об`єкт комунальної власності територіальної громади м. Одеси, за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 57, а саме: нежитлова двоповерхова окремо розташована будівля № 1 загальною площею 315,7 кв. м. (орендар - Одеський державний університет внутрішніх справ).
Згідно з актом приймання-передачі від 15.12.2015 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради передав, а КП «ЖКС «Пересипський» прийняв в господарське відання нежитлове приміщення 2-го поверху літ. “А” загальною площею 315,7 кв. м., що розташоване за 1-го, адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до пункту 3 рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.05.2015 року № 160 КП «ЖКС «Пересипський» зобов`язано вжити заходів щодо внесення змін до договорів оренди стосовно об`єктів, зазначених у п. 1 цього рішення, в частині зміни орендодавця, однак по сьогоднішній день КП «ЖКС «Пересипський» такі заходи не вжито».
Згідно з відповіддю Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради вбачається, що:
«Від Одеського державного університету внутрішніх справ клопотання про включення до службового приміщення (службової квартири) будь-якого приміщення (приміщень) у нежитловій двоповерховій окремо розташованій будівлі № 1, загальною площею 315,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 у період з 10.07.2008 року по день надання відповіді на адресу районної адміністрації клопотання про включення до службового приміщення (службової квартири) будь-якого приміщення (приміщень) у нежитловій двоповерховій окремо розташованій будівлі за вище зазначеною адресою не надходило.
Рішення Пересипською (Суворовською) районною адміністрацією Одеської міської ради про включення будь-якого приміщення (приміщень) у нежитловій двоповерховій окремо розташованій будівлі № 1, загальною площею 315,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 до службових приміщень, і передачі такого службового приміщення фізичній особі за відповідним цивільно-правовим договором, для використання в якості службового житла у період з 2008 року по день надання відповіді, районною адміністрацією не приймалось.
До договору оренди нежитлового приміщення № 111/82 від 07.08.2008 було прийнято додаткове погодження 23.06.2009 року між Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради та Одеським юридичним інститутом Харківського національного університету внутрішніх справ зміни в п.4.1, розділу п.1.1 «приміщення Орендодавцем передано Орендарю виключно для використання під розміщення гуртожитку університету» (копія надається)».
Таким чином апеляційним судом встановлено, що:
- нежитлова двоповерхова окремо розташована будівля АДРЕСА_1 , в цілому складається з нежитлових приміщень 1-го та 2-го поверхів у літ “А” загальною площею 315,7 кв. м і належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, про що 08.05.2008 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності;
- на підставі нової редакції договору оренди нежитлового приміщення № 111/82 від 10 липня 2008 року, укладеного 07 серпня 2008 року з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, в оренді у Одеського державного університету внутрішніх справ перебуває нежитлова двоповерхова будівля загальною площею 315,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 . Термін дії договору: до 07.08.2057 року. Відповідно до п. 4.1. даного договору згадана нежитлова будівля передана виключно для використання в якості розміщення учбового корпусу;
- відповідно до договору про надання службового приміщення від 07.09.2009 року (примірник самого договору втрачений) ОСОБА_1 , як працівнику Одеського державного університету внутрішніх справ (працював у період з 06.06.2003 року до 26.06.2019 року), для тимчасового проживання було надано приміщення АДРЕСА_1 ;
- згідно з розпорядженням Суворовської райадміністрації ОМР №186 від 31.03.2017 року ОСОБА_1 18.04.2017 року отримав ордер на жиле приміщення № 009642 серія СР на право зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Ордер видано на підставі заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.0217 року;
- 02.03.2026 року Департаментом здійснено обстеження нежитлової одноповерхової будівлі № 1 розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого встановлено, що вся площа будівлі використовується, як житлові квартири співробітниками навчального закладу, чим порушено п. 4.1 договору оренди. Дозвіл Департаменту на використання об`єкта оренди під розміщення житлових квартир не надавався. 
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься копія додаткового погодження від 23.06.2009 року до договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2008 року № 111/82 приміщення Орендодавцем передано Орендарю виключно для використання під розміщення гуртожитку університету.
Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України в редакції на час укладення договору оренди від 10.07.2008 року, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.
Оскільки договір оренди нежитлового приміщення від 10.07.2008 року № 111/82 стосується оренди нерухомого майна і укладений на строк 50 років (тобто більше 3-х років), такий договір у відповідності до ч. 2 ст. 793 ЦК України є нотаріально посвідчений.
У розумінні до ст. 654 ЦК зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Згідно з п. 7.5 Договору оренди від 10.07.2008 року № 111/82 зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміна та доповнення, що вноситься до договору, розглядаються сторонами протягом 20 днів та нотаріально посвідчуються.
Як вбачається з додаткового погодження від 23.06.2009 року до договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2008 року № 111/82 п. 4.1 договору оренди, яким регламентовано передачу приміщення вказаного в п. 1.1. договору оренди Орендарю виключно для використання для розміщення учбового корпусу викладено в новій редакції, згідно з якою приміщення вказане у п. 1.1. договору оренди Орендодавцем передано Орендарю виключно для використання під розміщення гуртожитку університету.
Дане додаткове погодження від 23.06.2009 року, яким передбачено зміни до умов договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2008 року № 111/82 укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. 
Між тим, зміна до нотаріально посвідченого договору оренди нерухомого майна (нежитлового приміщення) оформлюються у вигляді додаткової угоди і вимагає обов`язкового нотаріального посвідчення. Якщо сторони змінили умови договору оренди нерухомого майна в частині цілі передачі і використання майна у простій письмовій формі, така угода є нікчемною, тобто є такою, що не створює юридичних наслідків, 
Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про прийняття Одеською міською радою. як власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_3 передана в оренду для використання Одеським державним університетом внутрішніх справ в якості учбового корпусу або уповноваженими Одеською міською радою органами, рішення про зміну цільового призначення цієї будівлі з нежитлової у житлову (переведення нежитлової будівлі у житловий фонд), а сам власник нежитлової будівлі дані обставини категорично заперечує.
Слід зазначити, що ОСОБА_1 в будь-якому випадку Одеським державним університетом внутрішніх справ передавалась частина у нежитловій будівлі по АДРЕСА_3 для тимчасового користування.
При цьому, будь-якого дозволу від орендодавця на використання частини нежитлової будівлі в якості тимчасового проживання іншою особою ( ОСОБА_1 ) орендарем у відповідності до п. 4.8. договору оренди отримано не було.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів звертає увагу, що у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання квартири АДРЕСА_1 житловим приміщенням та визнання за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Тому в цій частині вимог слід відмовити, як у необґрунтованих.
Вимога про зобов`язання Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 є похідною від задоволення вимог про визнання займаного ОСОБА_1 приміщення у нежитловій будівлі по АДРЕСА_3 житловим приміщенням, як квартири АДРЕСА_4 за цієї адресою та визнання за ОСОБА_1 права користування займаним ним приміщенням, як квартирою АДРЕСА_1 .
Оскільки апеляційним судом набуто висновку про відмову у вимогах про визнання квартири АДРЕСА_1 житловим приміщенням та визнання за ОСОБА_1 права користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , то вимога про зобов`язання Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 також не підлягає задоволенню.
При таких обставинах апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання квартири АДРЕСА_1 житловим приміщенням; визнання за ОСОБА_1 права користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язання Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради – задовольнити частково.
Заочне рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство житлово-комунальний сервіс «Пересипський», Одеський державний університет внутрішніх справ, про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 27.05.2026 року.

Головуючий:        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова