ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/1909/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ЄДРПОУ 20453063), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під, 2 пов, код ЄДРПОУ 13322403) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якій просить суд: 1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.12.2025 року №072150013680. 2. Визнати відсутність у відповідача правових підстав для повторного розгляду заяви позивача. 3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи з 03.02.1999 до 07.06.2012 рік тривалістю 11 років 2 місяці 7 днів. 4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дати первинного звернення до Пенсійного фонду України з 27.01.2025 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1147/25 від 06 листопада 2025 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наслідками повторного розгляду прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивача, зазначивши, що в призначенні пенсії за віком по Списку №1 відмовлено, через недосягнення пенсійного віку – 52 років, відповідно до частини 2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто в строк, наданий судом.
Позивачем, зокрема, подано нову редакцію позовної заяви, в якій просить суд: 
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №072150013680 від 16.12.2025 року про відмову у призначенні пенсії. 
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи з 03.02.1999 до 07.06.2012 рік тривалістю 11 років 2 місяці 7 днів. 
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати первинного звернення із заявою про призначення пенсії з 27.01.2025 року оскільки всі необхідні умови для її призначення підтверджені матеріалами справи.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
16 квітня 2026 року відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Зазначає, що за результатами повторного розгляду заяви позивача, здійсненого на виконання судового рішення, частково було зараховано окремі періоди роботи, однак у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. При цьому наголошується, що спірне рішення приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області в межах екстериторіального розгляду заяв, тоді як Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не здійснювало розгляд заяви позивача та не приймало жодних рішень щодо нього. У зв`язку з цим відповідач вважає, що відсутні правові підстави для покладення на нього будь-яких зобов`язань, і просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
16 квітня 2026 року представником відповідача 2, через особистий кабінет підсистеми «Електронний суд», подано відзив на позовну заяву, заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і такими, що не відповідають чинному законодавству. Зазначає, що на виконання рішення суду від 06.11.2025 у справі №260/1147/25 ним було повторно розглянуто заяву позивача, при цьому до страхового стажу зараховано період проходження військової служби та всі підтверджені періоди трудової діяльності. За результатами такого розгляду встановлено, що позивач має необхідний страховий стаж, однак не досяг встановленого законом пенсійного віку, у зв`язку з чим рішенням від 16.12.2025 правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком. Крім того, відповідач наголошує, що спірні періоди роботи не були зараховані до пільгового стажу через неналежне оформлення поданих довідок та відсутність підтверджуючих документів щодо проведення атестації робочих місць, що є обов`язковою умовою для такого зарахування. У зв`язку з цим відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
20 квітня 2026 року позивачем було подано відповідь на відзив, у якому просив відхилити відзиви відповідачів як такі, що не спростовують позовних вимог та задоволити позовні вимоги повністю.
22 квітня 2026 року позивачем було подано додаткові пояснення у справі в яких спростував доводи відповідача 2, викладених у відзиві та просить врахувати дані пояснення при розгляді справи.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 27 січня 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом із заявою ним було подано всі наявні та належні документи, що підтверджують страховий і пільговий стаж, зокрема трудову книжку, військовий квиток, архівну довідку №Б-6/07-05 від 22.01.2025 та інші підтверджуючі документи. 
За результатами розгляду заяви за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 03.02.2025 року №072150013680 про відмову у призначенні пенсії. Не погоджуючись із даним рішенням позивач звернувся до суду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі №260/1147/25 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 03.02.2025 року, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 28.05.1991 року по 28.05.1993 року згідно військового квитка серія НОМЕР_2 від 28.05.1991 року та періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 17.07.1997 року, а також повторно розглянути заяву від 27 січня 2025 року з урахуванням правової оцінки суду. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно прийняло рішення №072150013680 від 16.12.2025 року, яким відмовило в призначенні пенсії, не зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи на ДП «Калуське державне підприємство «Шахтобуд», ДП «Мужіївський золотополіметалевий рудник» та ТОВ «Закарпатполіметали» з 03.02.1999 року по 07.06.2010 року (11 років 02 місяці 07 днів), незважаючи на наявність підтверджуючих доказів, зокрема акта перевірки №0700-0902-1/841 від 19.02.2025 року та довідки (додаток №5) від 24.04.2025 року №8.
18 лютого 2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №072150013680, яким змінено попереднє рішення від 16.12.2025 року на підставі листа №2800-030203-9/11278 від 14.02.2026 департаменту призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг Пенсійного фонду України щодо розгляду його скарги ВЕБ28000-Ф-С-26-060920 від 27.01.2026 року.
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 року, ратифікована Законом України від 14.09.2006 року №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-1V.
Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст.114 Закону №1058.
Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).
Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788) установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі – Порядок №637).
Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Порядок №637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (зокрема, уточнюючих довідок, відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).
Судами встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці від 17.07.1997 року, позивач працював у період з 03.02.1999 року по 07.06.2010 року з повним робочим днем під землею.
При цьому, записом №14 в трудовій книжці позивача є штамп підприємства, у якому зазначено, що за результатами атестації робочих місць, за умовами праці, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно Наказу №314 від 27.12.2004 року.
В матеріалах справи також наявна архівна довідка №Б-6/07-05 від 22.01.2025 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відтак, період роботи позивача з 03.02.1999 року по 07.06.2010 року має бути зарахований до пільгового підземного стажу позивача за Списком №1 з повним робочим днем під землею.
Також, суд враховує те, що пенсійним органом не надано доказів на підтвердження недостовірності даних наведених у довідці поданих позивачем на підтвердження дійсності пільгового стажу.
Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача 1 призначити та виплачувати пенсії позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10).
Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймає рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
При цьому, слід зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в перерахунку пенсії, а тому відсутні правові підстави для покладання такого обов`язку.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову.
Суд зазначає, що зобов`язання щодо вчинення певних дій слід покласти, саме на Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як територіальний орган, який прийняв рішення про відмову.
Аналогічного висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 01 липня 2024 року по справі №460/486/23 та Верховним Суду у постанові від 07.05.2024 по справі №460/38580/22, провадження №К/990/634/24.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд зазначає, що відповідачі належним чином не виконали обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
З метою захисту прав позивача, суд зазначає, що необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №072150013680 від 18.02.2026 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи з 03.02.1999 року до 07.06.2010 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати первинного звернення із заявою про призначення пенсії - 27.01.2025 року.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.5, 19, 77, 90, 139, 243, 246, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ЄДРПОУ 20453063), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під 2, код ЄДРПОУ 13322403) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №072150013680 від 18.02.2026 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 03.02.1999 року до 07.06.2010 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати первинного звернення із заявою про призначення пенсії - 27.01.2025 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під 2, код ЄДРПОУ 13322403) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 коп.).
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Я. М. Калинич