ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/523/26 Справа № 199/13964/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЛИСЕНКО В. О. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В., за участю захисника Колодовського О.В., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро від 08 грудня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 26.09.2025 об 11:40 годині водій ОСОБА_1 на дорозі Т0515 керував транспортним засобом «Citroen Xsara Picasso», н.з. НОМЕР_1 , з явною ознакою алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, шляхом продуття газоаналізатору Alcotest 6810 Drager або проходження медичного огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2,5 ПДР України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення захисником Колодовським О.В. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. Відеоматеріали правопорушення не містять факту керування. Робітниками поліції не повідомлені ознаки сп`яніння. Вказує, що він є діючим військовослужбовцем, тобто виконував обов`язки військової служби, а тому його огляд на стан сп`яніння мав проводитися з урахуванням вимог ст. 266-1 КУпАП України. В протоколі про адміністративне правопорушення не чітко вказане місце скоєння правопорушення. Дорога т0515 є великим відрізком але з відеозапису видно що ОСОБА_2 стоїть і позаду нього є споруди та магазини. В матеріалах справи відсутній рапорт робітників поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Так, факт порушення Богуцьким п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 підтвердив факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та у закладі охорони здоров`я. Факт вказаної відмови також був зафіксований на бодікамеру робітниками поліції.
Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту щодо нечіткого зазначення місця вчинення адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки самі по собі не спростовують встановлених у справі обставин та не свідчать про недопустимість складеного протоколу. Посилання захисту на те, що у протоколі зазначено автомобільну дорогу Т0515, яка має значну протяжність, не є підставою для визнання протоколу таким, що не відповідає вимогам закону.
Водночас відсутність на відеозаписі безпосередньої фіксації дорожнього знаку чи ділянки дороги не спростовує факту вчинення правопорушення саме у місці, зазначеному працівниками поліції у протоколі. Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б свідчили про неправильне зазначення місця події або неможливість його встановлення. Наведені доводи мають формальний характер та не впливають на доведеність вини ОСОБА_2 .

Що стосується доводів апеляційної скарги, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП на військовослужбовця ОСОБА_2 , складено не уповноваженою на те особою, зазначаю наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини на території військової частини або об`єктів, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку ОСОБА_2 , безумовно є суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Твердження апелянта, що його огляд на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтується на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.
За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено уповноваженою посадовою особою, відповідно до вимог ст. 254, 256 КУпАП та підстав для визнання його недопустимим не вбачається.

Заперечення сторони захисту щодо неповідомлення працівниками поліції ознак сп`яніння не спростовують наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про недопустимість зібраних у справі доказів.
З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було встановлено наявність у ОСОБА_2 ознак сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому сам по собі обсяг або спосіб викладення ознак сп`яніння не є визначальним для вирішення питання про наявність складу адміністративного правопорушення, якщо факт перебування особи у стані сп`яніння підтверджується іншими належними та допустимими доказами, дослідженими судом. 
Зазначені стороною захисту обставини мають формальний характер та не впливають на доведеність вини ОСОБА_2 .

Доводи сторони захисту про відсутність факту керування транспортним засобом повністю спростовуються матеріалами відеофіксації. Як убачається з відеозапису, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_2 особисто та добровільно підтвердив факт керування транспортним засобом, а також назвав марку автомобіля, яким керував.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, такі пояснення особи, зафіксовані на відео, є належним та допустимим доказом, що підтверджує статус ОСОБА_2 як водія та суб`єкта адміністративного правопорушення. При цьому відеозапис не зобов`язаний містити безпосередній момент руху транспортного засобу, оскільки факт керування може підтверджуватись сукупністю інших доказів, зокрема поясненнями самої особи.
Крім того, ОСОБА_2 не повідомляв працівників поліції про можливість керування транспортним засобом іншими особами та не зазначав будь-яких обставин, які б свідчили про причетність інших осіб до керування автомобілем.

Заперечення сторони захисту щодо відсутності у матеріалах справи рапорту працівників поліції не є підставою для закриття провадження чи визнання недоведеними обставин адміністративного правопорушення.
Рапорт працівника поліції не належить до обов`язкових документів, без яких неможливий розгляд справи про адміністративне правопорушення, а його відсутність сама по собі не свідчить про недопустимість або недостатність інших доказів. Вина ОСОБА_2 підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, матеріалами відеофіксації та іншими документами, дослідженими судом. Отже, відсутність рапорту працівників поліції не впливає на правильність встановлення фактичних обставин справи та не спростовує доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро від 08 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Колодовського О.В. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя